HERNANDO I MISSISSIPPI 20 ÅR FÖRE INBÖRDESKRIGET
- Pastorn. - Herr Matlock.
Ni minns väl min systerdotter Mary Ann? Hon kom just hem från skolan.
- God middag, sir. - Ni har blivit en vacker ung dam.
- Vi måste bjuda honom på middag. - Absolut, Sam.
Det vore en ära, men nu har jag annat att stå i. Ursäktar ni?
Adjö, sir.
Goda nyheter, det är tvillingar. Se till att hon dricker teet och vilar.
Tack för att ni kom till stan, mor Thorn. Jag var rädd att förlora henne.
Ni får skinka efter slakten.
Behåll skinkan till familjen eller sälj den. Jag kan skaffa egen.
Tack.
- Måste jag umgås med hans vänner? - Det är för ditt eget bästa.
Jag vill välja min egen make.
Kommer ni till stan för att mätta magen, så bör ni mätta själen i kyrkan.
Helga sabbaten, står det i bibeln.
Min kyrka är ingen trälåda. Jag kan se solen gå upp och ned.
För mig är alla dagar heliga.
- Se er för. - Sköt dig själv, grabben!
- Vad gäller saken, Matlock? - Vi har en skuld att göra upp.
- Vi har redan betalat. - Jag har inget otalt med dig.
Försvinn, om ni vet ert eget bästa.
- Ingen går förrän din morbror betalat. - Hör ni illa, eller?
Nu är ni illa ute, båda två!
- In bakom trädet, grabben. - Elisabeth, ta hem Mary Ann.
Damerna verkar ha råkat i trubbel.
Snälle herrn, vi sitter fast och har suttit här längre än vi vill minnas.
Jag föreslår att ni avlägsnar er från platsen med hast.
Annars får ni en läxa ni sent ska glömma.
Forrest var namnet, frun. Nathan Bedford Forrest.
Fru Montgomery. Min dotter Mary Ann.
- Vi står i tacksamhetsskuld till er. - Jag hjälper alltid det täcka könet.
Jag skulle gärna besöka er någon gång.
Gärna, herr Forrest. Min Make William gick till Jesus för några år sedan.
Vi huserar hos min morbror, pastor Samuel M Cowan i Horn Lake.
Mary Ann, vi måste bege oss hemåt.
Adjö, damerna.
- Han är en stilig ung man. - Glöm honom, Mary Ann.
Det var på tiden att ni kom.
- Hur vet ni vem jag är? - Jag hör det pratas. Sätt er.
Det pratas om er med. Vissa säger helbrägdagörare, andra häxa.
- Jag vill veta vad ni gör och hur. - Jag är en helare, eller medicinkvinna.
Jag varken åderlåter eller amputerar.
Men jag känner till växterna här, vad de gör och vad jag kan göra med dem.
- Hur vet ni det? - Från min mor och min mormor.
Kvinnorna i min familj har varit helare i tusen år.
Jag lär mig av indianer och läkare.
Alla möjliga kommer till mig, mina omslag och brygder lindrar smärtorna.
- Jag följer jordens lag. - Jordens lag? Vad fasiken är det?
Jordens lag säger att alla har gåvor som vi ska bruka för att hjälpa varandra.
Människans lag säger att viss hudfärg är bättre och att män är bättre än kvinnor.
Det är inte rätt och det är därför alla är så jädrans olyckliga.
Därför följer jag jordens lag.
Jag har ett problem. Jag har träffat en söt, rar flicka jag vill gifta mig med.
Men hon är pastor Samuels skyddsling. Han tycker inte om mig.
Han tycker inte om mig heller. Vi är syndare på väg till helvetet för honom.
- Men jag vet mer än han. - Som vad?
- Brukar du titta på stjärnorna? - Jag älskar när de lyser upp himlen.
Alla stjärnor har sin plats, precis som pastorn och folket i samhället.
Emellanåt är det en komet som far över himlen.
Den lyser starkare och går sin egen väg. Du är den kometen, pojk.
Du ska inte bli en bonde med jord under naglarna.
Du ska få ett stort hus, ett företag och leda män i strid en vacker dag.
- Jag vill ju gifta mig med Mary Ann nu. - En sak ska du veta om kristna.
- De älskar omvända syndare. - Och det är jag ju.
- Hette ni Woods? - Nej, Nathan Bedford Forrest med två R.
Vad jag förstår vill ni fråga om lov -
- att få gifta er med min oskyldiga, vackra systerdotter Mary Ann.
Ja, sir.
Stämmer det att ni är här för att anhålla om hennes hand i giftermål?
Det stämmer.
"Herren lät Adam falla i djup dvala."
"Han tog ett av hans revben och förslöt köttet däromkring."
"Av revbenet herren tagit skapade han kvinnan och förde inför mannen."
"Adam sade: Detta är nu ben av mitt ben och kött av mitt kött."
"Hon ska heta kvinna, för hon togs ur mannen."
"Därför ska en man lämna sina föräldrar för sin hustru. De ska bliva ett kött!"
Förstår du vad skriften innebär?
Då jag bara gått sex år i skolan och inte är bekant med Skriften förstår jag inte.
Gud talar här om äktenskapets allvar. Förstår du inte detta?
Jag vore en perfekt gemål för henne.
Jag skulle inte ens låta er umgås, än mindre gifta er!
- Vad tänker du, pojk? - Jag vore en utmärkt gemål åt henne.
Enligt ditt rykte är du en lögnare, en skrävlare och ett fyllo.
Mary Ann är en kristen flicka.
Ni har rätt, sir. Just därför avser jag att gifta mig med henne.
Mor, allt går precis som jag hoppades.
- Vill du verkligen gifta dig med honom? - Ja, det vill jag.
Minns du vårt samtal?
Mor, jag ska gifta mig med Nathan Bedford Forrest.
De kommande 20 åren utvidgade Nathan Bedford Forrest sitt företag -
- och blev en av söderns förmögnaste män.
1861, då krigets orosmoln väntade vid horisonten -
- började skattekriget mellan nord och syd påverka Forrests verksamhet.
- Tackar hjärtligast, fröken. - Abigail, hur mår er lilla?
Vi skickade vår läkare till er och hon hämtar sig fint efter fallet från hästen.
Frun, hon var dålig, men nu mår hon mycket bättre. Tack, frun.
Det var skönt att höra.
Nathan, jag oroas av pratet om den oroliga stämningen.
Vad tror du att den innebär?
Det handlar om pengar. Sydstatare vill förenkla, nordstatare vill komplicera.
Hur påverkar skattekriget vårat företag?
Ja, inte hjälper det. Jag får god lust att banka lite vett i dem i Washington.
Älskling, vi får inte brusa upp.
Varför grubblar du?
När vi ändå talar om ditt humör -
- skulle jag verkligen vilja att du följer med till kyrkan på söndag.
Församlingen vill träffa dig.
Precis som jag oroar de sig för din frälsning.
Jag behöver inte lyssna på heligt tjafs.
Livet är bättre som kristen, älskling. Gud älskar dig och vill frälsa dig.
Din oro för min själ är rörande -
- men varför läsa en obegriplig bok? Gud hjälper de som hjälper sig själva.
Ja, vi fokuserar på att hjälpa familjen.
- Ja, hårda tider stundar väl. - Varför tror du det?
Nordstatarna går inte att undervisa. De tror att Boston är universums mitt.
KRIG
Kort efter att Lincoln svors in som USA: s president 1861 -
- anföll separatiststyrkor Fort Sumter i South Carolina. Inbördeskriget var här.
Två månader efter stridernas början -
- besökte Nathan Bedford Forrest och hans son ett rekryteringskontor.
Mina herrar. Nu när Tennessee ska träda ur unionen -
- bör man ta värvning i armén.
- Alla vill bryta sig ur numera. - På tiden. Dags att knäppa nordstatare.
- Vad säger du, Nathan? - Vi måste, Lincoln har invaderat oss.
Det är över till jul. En sydstatare kan slå ut fem nordstatare.
Nathan, ett ord mellan fyra ögon?
Nathan, jag har känt dig länge och jag kände din pappa.
Han var en bra karl.
Han lämnade oss alltför tidigt 1837. Han var väl en bra smed?
Din mor gifte väl om sig?
Det kvittar. När du skriver under tar du värvning som menig i armén.
Det innebär att du hamnar i kapten Whites gevärsförband till häst.
- Vem är grabben? - Min son Willie.
- Vill du bli sydstatssoldat? - Jag vill jaga nordstatare med pappa.
De är visst fula och stinker stall. De umgås med Satan.
- Du har rätt, det har jag sett själv. - Var är ohyran?
Nathan, han är lite för ung enligt lag.
Hans ålder. Jag ser till att han kommer in.
Nathan Bedford Forrest värvades som menig i sydstatsarmén -
- men steg i graderna till sergeant då han red bra och var en god ledare.
God morgon, boss.
Jag är sydstatsofficer nu, med ett eget kompani.
- Ni sitter visst till häst, sir. - Ja, i kavalleriet.
Vill herrarna ta värvning?
- Får vi rida med er? - Visst.
Vapen, då? Får vi egna gevär?
Ni får inte bara egna vapen, utan drillas som riktiga soldater.
- Prisad vare herren. - Vem vill slåss för Jefferson Davies?
Vår frihet, då, sir?
Tala med Apollo om saken, så talar han om vad jag tycker om det.
- Ni kämpar bland de bästa i södern. - Vi blir hjältar allihop.
Jag är stolt att vara ert befäl.
- Ville ni tala med mig, sir? - Jag har goda nyheter, Apollo.
Ditt folk har velat diskutera villkoren och deras frihet.
Jag stänger min slavhandel idag.
Ursäkta, sir. Kan jag anta att ni ger oss vår frihet?
Ja, Apollo. Ni är fria.
Men sir... Ert företag, då? Pengarna?
Företaget får ta den förlusten.
Välsigne er.
De som vill, får stanna som arbetare och de som vill gå är fria.
Jag förstår, sir.
Det första slaget vid Murfreesboro i Tennessee. Den 13 juli 1862.
GENERAL SAMUEL COOPERS HEM RICHMOND I VIRGINIA
Vilken ära, senator Haynes.
Tack för att ni kommit ända från Tennessee för att tala med mig.
Jag uppskattar att ni tar er tid att träffa mig.
Ert brev fokuserade mycket på er oro -
- över att befordra Nathan Bedford Forrest till brigadgeneral.
Ja, general. Ni ska veta att det tynger mitt hjärta att komma hit idag.
Där hemma vill vi inget hellre -
- än att få en tvättäkta hjälte från Tennessee.
- Så ni rekommenderar inte befordran? - Definitivt inte.
Är han olämplig för graden?
Han är olämplig som befäl, oavsett grad i sydstatsarmén. Punkt.
Det var hårda ord, senatorn. Var god och förklara.
Det är inte hörsägen, jag har sett det själv.
Jag har haft nöjet att delta i två officersmöten med karln.
Det var möten där man tog fram strategier -
- och idéer för att skicka tillbaka nordstatarna till där de kom ifrån.
Ibland är mötena produktiva.
Under mötet, hela mötet, satt Forrest på ändan -
- med benen i kors som en indian.
Han sa inte ett ord och bidrog inte alls till konversationen.
Det påminner om min förstfödde när han var fem år.
Precis, helt respektlös. Han ansåg sig inte behöva vara där.
Vad mer?
Vid det andra mötet hade Forrest med sig sina privata vakter.
Vissa befäl gör så.
General, hans vakter var svartingar. Helt svarta!
De var hans slavar, han är stolt över det. Han tilltalar dem vid förnamn.
Herrejösses. Det låter ovanligt.
De andra befälen vill inte arbeta med honom. De förstår -
- att det måste vara ordning på slagfältet.
Forrest är bara en gorilla.
Senatorn, jag lovar att se över saken.
Jag vill att ni, så snart som möjligt, tar in rapporter från de andra befälen.
De måste inte hålla med er ståndpunkt -
- men jag vill att de styrker era iakttagelser och er berättelse.
- Det tar tid, men jag ordnar det. - Då väntar jag på att ni hör av er.
Den 21 juli 1862 befordras Forrest till brigadgeneral i sydstatsarmén.
Jaha.
Salvia att skydda dig.
Rosmarin till ditt minne.
Bergens välsignelse för en säker resa.
Ursäkta, men de här behöver du inte dit du ska.
Doktorn. De har brutit igenom fronten på tre ställen. Ni måste evakuera.
- Jag kan inte. Jag har mannar att vårda. - Gör redo de som kan gå och stick.
- Jag ska se om han kan resa sig och gå. - Ni får klara er själv, doktorn.
- Jag kan inte, doktorn. - Han kan gå i de här.
- Vem är ni? - Mor Thorn.
Sätt på honom dem, så kan han gå. Säg åt honom att tälja en käpp.
Det finns gott om döda grenar, ta inte från ett levande träd.
På med kängorna, pojk. Du kan gå.
Här, använd det här. Det är ändå ditt.
Iväg med dig. Hälsa befälen att inte skjuta något ni inte tänker äta.
Hur gjorde ni? Jag kunde inte få honom att gå.
Det är jag, det. Vi har inga fina doktorer här, jag sköter omvården.
Räder nära Vicksburg i Mississippi December 1862
Han har gått till skaparen.
Jorden är inte redo för honom än.
Ni kan inget göra. Han är borta.
Kanske inte.
Jo, visst kan jag göra något.
Helande eld, det renaste av elementen.
Herrejösses!
Jag har aldrig sett något liknande.
ÖVERSTE ABEL STREIGHTS HÖGKVARTER
Uppdraget: Tåga norrut och stoppa nordstaternas järnväg vid Chattanooga.
Ja, Williams? Varför hör jag skottlossning? Prickskytte?
- Några skärmMY-SUBSlare skapar problem. - SkärmMY-SUBSlare? Varifrån?
- Jag vet inte, sir. Vi löser det. - Var snäll och gör det.
- Ja, Williams? - Alla är inräknade, sir.
Precis som igår är alla inräknade. Ändå hör jag skottlossning på håll.
Ja, sir. Vi håller på.
- Skottlossningen höll mig vaken inatt. - Samma här, sir.
Williams, en rekognosceringstrupp kommer imorgon.
Jag vill veta vilka bråkmakarna är, förstått?
- Ja, sir. - Sköt det.
- Varför hörs det än, Williams? - Fler skärmMY-SUBSlare än vi trott, sir.
Var kommer de ifrån, då?
- Vår spion fångade en av dem ett tag. - Varför bara ett tag?
Fången kom tyvärr undan, sir.
Williams, vad hade den kortvarige fången att säga?
Det är en stor kavalleritrupp, ledd av general Forrest.
- Forrest? Nathan Bedford Forrest! - Jag vet inte, sir.
Okej. Imorgon dubblerar vi styrkan, förstått?
- Vi kör över de jävlarna, fattar ni? - Absolut, sir.
Williams!
- Vem i helvete skjuter kanoneld på oss? - Det är nog Forrests mannar, sir.
- Hur länge har det pågått, Williams? - I över en vecka, sir.
Och var fick de kanonen ifrån?
- Bara en liten styrka förflyttas så fort. - Jag hoppas det, sir.
Imorgon slår vi till mitt på dagen.
- Och stoppa framryckningen? - Helt kort.
Jag vill visa general Forrest vem han har att göra med.
Överste.
Williams, jag är så förbannat trött på det här nu!
Femton dagar nu! Femton dagar!
Varför vågar de inte strida som män? De nöter ned oss!
Det är nog deras plan, sir.
Okej. En dag till, så närmar vi oss Cedar Bluff.
Vet vi hur stora styrkor han kan ha?
Mycket svårt att säga, sir.
Då sätter vi stopp för det här. Vi krossar dem som de kryp de är.
Strax söder om Cedar Bluff i Alabama Den 3 maj 1863
- Ser ni något? - Nej, sir.
- Jag vet att de är kvar. - Jösses, när ska regnet sluta?
Aldrig. Vi vinner på det.
- Det gör allt så halt. - Vi är vana vid det, inte nordstatarna.
De gnäller nog över vädret.
Vad gör vi åt Streights mannar?
Fråga löjtnanten hur mycket artilleri vi har kvar. Hur många fångar har vi?
- Omkring 30 just nu. - Vi får snart många fler.
Akta, generalen har en plan.
Löjtnant, vi talade just om er.
Generalen vill veta hur mycket artilleri vi har kvar.
Två som går att skjuta med.
Hur mycket artilleri har vi som inte går att skjuta med?
Kanske tio, men de fungerar inte. Nordstatarna har träffat de flesta.
- Har de hjul och vagnar kvar? - Ja, jag tror att vi har tio.
Så vi har två som fungerar och tio som kan rulla?
- Ja, med lite arbete, så. - Vad tänker ni, general?
- Vi ska verka ha mer artilleri än vi har. - Vad är poängen med det?
- Han har fått stryk. Han ska kapitulera. - Ni kan inte mena allvar, general.
Jo.
- De har tre gånger så mycket infanteri. - Det vet inte han.
Tänk om det fungerar.
- Så vad vill ni att jag gör? - Ställ allt artilleri i en cirkel.
- Kavalleriet, då? - Visa inte allt, men ha dem där ute.
Hur snart är ni klar? Bli klar så snart ni kan.
Behöver ni extra kanoner, så använd trädstammar.
Ja, sir. Jag ska försöka.
"Överste Streight, jag kräver att era styrkor kapitulerar som krigsfångar."
"Annars möter de svärdet. Ni vet vilken överlägsen styrka jag förfogar över."
"Jag ställer kravet för att minska blodspillan."
"Jag är, sir, med all respekt er trogne tjänare."
"Nathan Bedford Forrest, brigadgeneral i sydstatsarméns kavalleri."
Hälsa general Forrest att jag möter honom här i skogen om fem minuter.
Ja, sir.
Jag kapitulerar inte utan att veta att er styrka mäter sig med min.
- Gode gud, hur många kanoner har ni? - Omkring 15, vad jag kan räkna.
De flesta står bortom kullarna.
Vi avslutar detta nu. Jag har nog med mannar för att spöa upp er.
De verkar vara många.
Så är det.
Vet ni vad? Ni får behålla era pistoler och ert bagage.
Jag ger er till och med mat och vatten.
Hur kunde ni lura mig? Ni har kanske 400 man, jag har 1 700!
Jag kunde ha slagit er i strid!
Här kallas det ett antagande, sir.
Jag kräver att ni återlämnar våra vapen, så vi kan strida till slutet.
I krig och kärlek är allt tillåtet.
Tack.
Jag blev hjärteglad när jag hörde att du fick permission att åka hem.
Ja, frun. Det är 18 månader sedan jag var hemma.
- Fridens dagar. Hur är det med Willie? - Han har blivit en fin sydstatsofficer.
Precis som sin far.
Mary Ann, Lincoln begår så många krigsbrott att vi knappt kommer framåt.
De har nyligen upphävt habeas corpus i hela nordstaterna -
- för att tysta krigsmotståndarna.
- Och flottblockaden, sedan. - Vad annat kan man vänta sig?
- Den striden borde inte ha ägt rum. - Hela kriget borde inte ha ägt rum.
Vi hade inte suttit i denna knipa utan Lincoln.
Nordstatarna är förrädare.
- De tror att de är så överlägsna. - Det är det de vill att vi ska tro.
Nordstatarna trycker lögner om oss.
Det stod att jag har kvinnor som sköldar och slår er med kedjor.
Jag dricker visst kaffe ur nordstatsskallar och äter spädbarn.
Vilket skitsnack.
Jag har hembränt, det bästa hitom Mississippi.
Nej, tack. Mina mannar sköter supandet åt mig.
Mitt folk kommer aldrig att få sexton hektar och en mula.
Alla rika far norrut.
Varför säger de att vi slåss för slaveriet?
Se på oss. Slaveriet är dött.
Pojkar, vi går och knyter oss innan vi blir stupfulla.
Den 10 juni 1864 leder Forrest 3 500 mannar -
- mot 8 000 federala soldater vid Brice's Crossroads i Mississippi.
Senatorn, jag hoppas att ni fick en lugn, händelselös resa.
Det är två år sedan vårt senaste möte och jag väntade på korrespondens -
- angående er åsikt om Nathan Bedford Forrest.
Mycket har hänt sedan dess. Befälen vill inte kritisera Forrest.
- Har ni ändrat åsikt om honom? - Verkligen inte.
De senaste två åren har han blivit en legend bland sina mannar.
Han är farlig, general! För staten och för vår sak!
Senatorn, i generalmajor Forrests senaste strid -
- i norra Mississippi, vid Brice's Crossroad, en liten stad nära Baldwin...
Jag känner till striden.
Mötte Forrest av general Samuel Sturgis.
Sturgis förfogade över mer än 8 300 man.
Forrest hade 3 500 kavallerister.
Sturgis blev ordentligt och bestämt besegrad -
- vid Brice's Crossroads.
Sturgis retirerade till Memphis med trupperna i oordning.
Forrest tillfångatog 1 600 man och en försörjningslinje vi har nytta av.
Lokalbefolkningen kallar det "Storstryk på Mississippi-vis".
Jag kommer inte att ta generalmajor Forrest ur tjänst.
Jag kan hjärtinnerligt säga att jag hade ett dussin som han.
Då hade vi kunnat vända kriget till vår fördel.
Våra trupper, då? De kanske dödar honom!
Om inte de gör det, så kanske jag gör det själv! Adjö!
Tyst, pojk. Du är inte död än, men du måste låtsas vara det.
Vem fan är ni?
Du har dödat min son!
Jag har order att få bort alla. Försvinn.
Han gör inte motstånd mer! Låt oss vara!
- Frun, mina order... - Du har redan utfört era order!
En kvinna har rätt att begrava sin son!
Gå tillbaka till ditt kompani. Jag ska ta hem min pojk.
Ja, frun.
Träskets vatten, djup och mörker Varje hemlighet du döljer
Det var på tiden att du vaknade, Stuart.
- Är det här himlen? - Ser jag ut som en ängel?
Inte direkt, men jag har inte varit på ett bra ställe på länge.
Vem är jag? Vem är ni?
Mor Thorn. Det här är mitt träsk. Nordstatarna sköt dig, jag tog dig hit.
- Jag var utkik, vi skulle överrumpla dem. - Men de fick dig först.
Är inte världen hemsk nog utan att ni män dödar varandra?
- Det är kriget. - Den rikes krig. De tvingade dig, va?
Ja, frun.
Du är från Columbia. Du har ristat det i ditt bältesspänne.
- Har de tagit Columbia? - Nej, men Sherman kommer hit.
Jag har kusiner i Pennsylvania, hos Sherman. Jag vill inte strida mer.
Det måste du inte. När du har läkt beger du dig västerut.
Jag vet en passage genom bergen. Det finns liv och frihet där.
- Jag kan inte överge sydstaterna. - Vill du skjuta dina kusiner?
Nej, frun.
Du och många med dig ristar namnet på sin hemstad i sina bältesspännen -
- om de dödas där ingen känner dem. Jag vet att södern är ditt hem.
Men slaveriet är jordens största ondska. Det är bra att det är över.
Men landet läker först när kriget är över. Far västerut.
Alla tror redan att du är död.
Återvänder du till kriget, så dör du.
Du kan bilda familj där.
- Kan du meddela min familj? - Jag ska berätta för dem.
Jag är hungrig, har du någon mat?
Är det något jag har, så är det mat. Vila, så hämtar jag något.
- General, jag har ett viktigt meddelande. - Läs det för mig, bara.
"General Lee har kapitulerat med Virginias armé den 9 april."
"Söderns självständighetskrig är över."
"Anmäl er hos USA: s armé för att överlämna vapnen och få instruktioner."
"Vänligen, sydstaternas regering."
Livets kretslopp, nådens nav.
Magin skyddar denna heliga plats.
Himmel ovan, jord under Välsigna nattens mörker
Vid månens makt Skydda de i min vård
Må vattnet flöda för alltid Må läkandet fortsätta
När krigets orosmoln skingrats och återuppbyggnaden börjat -
- återvände Nathan Bedford Forrest hem till sina företag och fick ofta besök.
- Vad sägs om området där borta? - Det ser stenigt ut. Det duger inte.
Johnny!
God dag, generalen. Angenämt.
- Johnny, min fru Mary Ann. - Frun.
Det här är min gamle löjtnant.
Fint att se dig. Vad gör du här?
Jag vill presentera er för en organisation.
Det låter intressant, vad heter den?
Den heter Ku Klux Klan, eller KKK.
- Vad är det för namn? - Det är nonsens. Vi hittade på det.
I Pulaski på julafton 1865.
- Vad gör ni, Johnny? - Vi hjälper krigsänkor och föräldralösa.
Och veteraner av alla raser.
- Vad ska jag göra? - Träffa George Washington Gordon.
- Jag känner Gordon. - Får vi ert stöd och ledarskap?
Jag hjälper er på alla sätt jag kan.
Får jag tala med dig, Apollo?
Det kommer några herrar ikväll som jag vill att du träffar.
De har varit här förr, de är med i Ku Klux Klan.
Jag har bett dem att starta en avdelning för svarta i Nashville.
De har förhalat, men om du går med, så kanske det hjälper.
- Är du inte intresserad? - Jag har hört talas om gruppen.
Ingenting bra.
De skadar folk. En del blir lynchade.
Lynchade?
- Hur pålitlig är informationen? - Min bror har sett det. Prästen med.
Fy fan. Hoppas att det bara är några rötägg.
Gör mig en tjänst och var med på mötet, så jag kan reda ut det här.
Självklart, sir.
- Abigail, kan du göra mig en tjänst? - Ja, frun.
Upplys herr Forrest att jag är i kyrkan ikväll om han frågar.
- Herr Forrest har ju gäster. - Jag känner till det.
Frun, det här är ovanligt.
Jag vill inte vara i de herrarnas sällskap, Abigail.
Upplys herr Forrest om var jag är när han frågar.
Ja, frun.
Stig på, Nathan.
- Jösses, det var ett tag sedan. - Mor Thorn.
- Vill du hälsa eller be om råd? - Både och.
- Stället ser ut som för 15 år sedan. - För 1 000 år sedan också.
Vad vill du, Nathan?
Jag har gått med i en grupp som nu kallar mig sin ledare.
Du talar om Ku Klux Klan. Jag känner till dem. Du är snarast en frontfigur.
Kanske. Jag och några till ville öppna en svart avdelning i Nashville.
- Det låter nästan progressivt. - Ja, men jag vet inte...
Jag ville att Apollo skulle leda avdelningen, men han vill inte.
- Litar du på Apollos omdöme? - Ja, han är en pålitlig vän.
De som bildade klanen må ha haft goda avsikter, men nu...
Apollo har nog berättat vad han har hört.
Det jag har hört och sett har varit hemskt.
Nathan, du är en mäktig man, men jag tror också att du är god.
Jag var emot kriget, men du blir känd som en stor krigsgeneral.
Att vara med i klanen drar ditt namn i smutsen. Du vet vad du måste göra.
Kan du inte stoppa dem, så måste du gå ur så snart du kan.
Säg till Mary Ann att du vill bli döpt.
1867 gick Nathan Bedford Forrest med i Ku Klux Klan och blev deras ledare.
Forrest lämnade organisationen ett drygt år senare -
- med kaos i gruppen och användandet av våld -
- och andra "kontraproduktiva" metoder som orsak.