HERNANDO I MISSISSIPPI 20 ÅR FØR BORGERKRIGEN
- Pastor. - Herr Matlock.
Du husker vel min niese Mary Ann? Hun kom nettopp hjem fra skolen.
- God aften, sir. - Du har blitt en vakker ung kvinne.
- Vi må invitere ham på middag. - Absolutt, Sam.
Det er meg en ære, men nå har jeg annet å gjøre. Har dere meg unnskyldt?
Adjø, sir.
Gode nyheter, det er tvillinger. Sørg for at hun drikker teen og hviler.
Takk for at du kom til byen, mor Thorn. Jeg var redd for å miste henne.
Du får skinke etter slakten.
Behold skinka til familien eller selg den. Jeg kan skaffe egen.
Takk.
- Må jeg omgås med vennene hans? - Det er til ditt eget beste.
Jeg vil velge min egen ektemann.
Kommer du til byen for å mette magen, så bør du mette sjelen i kirken.
Hold sabbaten hellig, står det i Bibelen.
Kirken min er ingen trekasse. Jeg kan se solen gå opp og ned.
For meg er alle dager hellige.
- Se deg for. - Pass deg selv, gutt!
- Hva gjelder det, Matlock? - Vi har en gjeld å gjøre opp.
- Vi har alt betalt. - Jeg har ikke noe usnakket med deg.
Forsvinn, hvis du vet ditt eget beste.
- Ingen går før onkelen din har betalt. - Hører du dårlig, eller?
Nå er dere ille ute, begge to!
- Inn bak treet, gutt. - Elisabeth, ta Mary Ann hjem.
Damene har visst havnet i trøbbel.
Min herre, vi sitter fast og har sittet her lenger enn vi vil tenke på.
Jeg foreslår at du fjerner deg fra stedet med hast.
Ellers får du en lekse du sent vil glemme.
Forrest var navnet, ma'am. Nathan Bedford Forrest.
Fru Montgomery. Min datter Mary Ann.
- Vi står i takknemlighetsgjeld til deg. - Jeg hjelper alltid det skjønne kjønn.
Jeg skulle gjerne besøkt dere en gang.
Gjerne, herr Forrest. Min ektemann William gikk til Jesus for noen år siden.
Vi bor hos min onkel, pastor Samuel M. Cowan i Horn Lake.
Mary Ann, vi må begi oss hjemover.
Adjø, damer.
- Han er en kjekk ung man. - Glem ham, Mary Ann.
Det var på tide at du kom.
- Hvordan veit du hvem jeg er? - Jeg hører praten. Sett deg.
Det prates om deg også. Noen sier du er helbreder, andre heks.
- Jeg vil vite hva du gjør og hvordan. - Jeg er en healer, eller medisinkvinne.
Jeg verken årelater eller amputerer.
Men jeg kjenner til plantene her, hva de gjør og hva jeg kan gjøre med dem.
- Hvordan vet du det? - Fra min mor og min bestemor.
Kvinnene i familien min har vært healere i tusen år.
Jeg lærer av indianere og leger.
Alle mulige kommer til meg, mine bandasjer og brygg lindrer.
- Jeg følger jordens lov. - Jordens lov? Hva fanken er det?
Jordens lov sier at alle har gaver som vi skal bruke for å hjelpe hverandre.
Menneskets lov sier at en hudfarge er bedre og at menn er bedre enn kvinner.
Det er ikke rett og det er derfor alle er så pokkers ulykkelige.
Derfor følger jeg jordens lov.
Jeg har et problem. Jeg har møtt en pen og søt jente jeg vil gifte meg med.
Men hun er pastor Samuels verge. Han liker meg ikke.
Han liker ikke meg heller. Vi er syndere på vei til helvete for ham.
- Men jeg vet mer enn han. - Som hva?
- Pleier du se å på stjernene? - Jeg elsker å se dem lyse opp himmelen.
Alle stjerner har sin plass, akkurat som pastoren og folk i samfunnet.
Innimellom er det en komet som farer over himmelen.
Den lyser sterkere og går sin egen vei. Du er den kometen, gutt.
Du skal ikke bli en bonde med jord under neglene.
Du skal få et stort hus, et firma og lede menn i strid en vakker dag.
- Jeg vil gifte meg med Mary Ann nå. - En sak skal du vite om kristne.
- De elsker omvendte syndere. - Og det er jeg jo.
- Het du Woods? - Nei, Nathan Bedford Forrest med to R.
Ettersom jeg forstår vil du forhøre deg
om å få gifte deg med min uskyldige, vakre niese Mary Ann.
Ja, sir.
Stemmer det at du er her for å anmode om hennes hånd i giftermål?
Det stemmer.
"Herren lot Adam falle i dyp dvale."
"Han tok et av hans ribbein og lukket kjøttet deromkring.
Av ribbeinet Herren tok, skapte han kvinnen og førte henne foran mannen.
Adam sa: Dette er nå bein av mitt bein og kjøtt av mitt kjøtt.
Hun skal hete kvinne, for hun ble tatt ut av mannen.
Derfor skal en mann forlate foreldrene for sin kone. De skal bli ett kjøtt!"
Forstår du hva skriften innebærer?
Jeg har seks måneders skole og er ikke kjent med Skriften.
Gud snakker her om ekteskapets alvor. Forstår du ikke dette?
Jeg hadde vært en perfekt gemal for henne.
Jeg vil ikke engang la dere omgås, langt mindre gifte dere!
- Hva tenker du, gutt? - Jeg hadde vært en utmerket ektemann.
Ifølge ryktet ditt er du en løgner, en skrytepave og et fyllesvin.
Mary Ann er en kristen jente.
Du har rett, sir. Nettopp derfor ønsker jeg å gifte meg med henne.
Mor, alt går akkurat som jeg håpte.
- Vil du virkelig gifte deg med ham? - Ja, det vil jeg.
Husker du samtalen vår?
Mamma, jeg skal gifte meg med Nathan Bedford Forrest.
De neste 20 årene utvidet Nathan Bedford Forrest firmaet sitt
og ble en av Sørstatenes rikeste menn.
I 1861, da krigens skyer ventet ved horisonten
begynte tollkrigen mellom nord og sør å påvirke Forrests virksomhet.
- Tusen takk, frøken. - Abigail, hvordan har deres lille det?
Vi sendte legen vår til dere og hun kommer seg fint etter fallet fra hesten.
Ma'am, hun var dårlig, men nå har det hun mye bedre. Takk, ma'am.
Det var godt å høre.
Nathan, jeg er bekymret av pratet om den urolige stemningen.
Hva tror du at det betyr?
Det handler om penger. Sørstatsmenn vil forenkle, nordstatsfolk vil komplisere.
Hvordan påvirker skattekrigen vårt firma?
Ja, det hjelper ikke. Jeg får god lyst til å banke vett i dem i Washington.
Skatt, vi må ikke bruse opp.
Hvorfor grubler du?
Når vi likevel snakker om humøret ditt
ønsker jeg virkelig at du blir med til kirken på søndag.
Menigheten vil treffe deg.
Akkurat som jeg, bekymrer de seg for frelsen din.
Jeg trenger ikke høre på hellig tøv.
Livet er bedre som kristen, skatt. Gud elsker deg og vil frelse deg.
Din uro for min sjel er rørende
men hvorfor lese en ubegripelig bok? Gud hjelper de som hjelper seg selv.
Ja, vi fokuserer på å hjelpe familien.
- Ja, harde tider stunder. - Hvorfor tror du det?
Nordstatene kan ikke utdannes. De tror Boston er universets sentrum.
KRIG
Kort etter at Lincoln ble sverget inn som USAs president i 1861
angrep separatiststyrker Fort Sumter i South Carolina. Borgerkrigen var her.
To måneder etter kampenes begynnelse
besøkte Nathan Bedford Forrest og hans sønn et rekrutteringskontor.
Mine herrer. Nå som Tennessee skal tre ut av unionen
bør man verve seg i Sørstatshæren.
- Alle vil bryte ut av for tiden. - Ja. På tide å knerte nordstatsfolk.
- Hva sier du, Nathan? - Vi må, Lincoln har invadert oss.
Det er over til jul. En sørstatsmann kan slå ut fem nordstatsfolk.
Nathan, et ord under fire øyne?
Nathan, jeg har kjent deg lenge og jeg kjente pappaen din.
Han var en god mann.
Han forlot oss altfor tidlig i 1837. Han var vel en god smed?
Giftet ikke mammaen din seg på nytt?
Samme det. Når du skriver under verver du deg som menig i hæren.
Det betyr at du havner i kaptein Whites riflekvaleri.
- Hvem er gutten? - Min sønn Willie.
- Vil du bli sørstatssoldat? - Jeg vil jage nordstatsfolk med pappa.
De er visst stygge og stinker stall. De omgås med Satan.
- Du har rett, det har jeg sett selv. - Hvor er skadedyrene?
Nathan, han er litt for ung.
Alderen hans. Jeg sørger for at han kommer inn.
Nathan Bedford Forrest vervet seg som menig i Sørstatshæren
men steg i gradene til sersjant fordi han red godt og var en god leder.
God morgen, boss.
Jeg er sørstatsoffiser nå, med et eget kompani.
- Du sitter visst til hest, sir. - Ja, i kavaleriet.
Vil herrene verve dere?
- Får vi ri med deg? - Ja da.
Våpen, da? Får vi egne gevær?
Dere får ikke bare egne våpen, men drilles som ekte soldater.
- Priset være Herren. - Hvem vil slåss for Jefferson Davies?
Hva med friheten vår, sir?
Snakk med Apollo om det, så sier han om hva jeg mener om det.
- Dere kjemper med de beste i Sørstatene. - Vi blir helter alle sammen.
Jeg er stolt av å være deres befal.
- Ville du snakke med meg, sir? - Jeg har gode nyheter, Apollo.
Folket ditt har villet diskutere vilkårene og deres frihet.
Jeg stenger slavehandelen min i dag.
Unnskyld, sir. Kan jeg anta at du gir oss friheten vår?
Ja, Apollo. Du er fri.
Men sir... Firmaet ditt, da? Pengene?
Selskapet får ta det tapet.
Velsigne deg.
De som vil, får bli som arbeidere og de som vil dra, er fri.
Jeg forstår, sir.
FØRSTE SLAG VED MURFRESBORO, TENNESSEE. 13. JULI 1862.
GENERAL SAMUEL COOPERS HJEM RICHMOND I VIRGINIA
For en ære, senator Haynes.
Takk for at du har kommet helt fra Tennessee for å snakke med meg.
Jeg setter pris på at du tar deg tid til å treffe meg.
Brevet ditt fokuserte mye på din uro
om å forfremme Nathan Bedford Forrest til brigadegeneral.
Ja, general. Du skal vite at det tynger mitt hjerte å komme hit i dag.
Der hjemme vil vi ikke noe heller
enn å få en vaskekte helt fra Tennessee.
- Så du anbefaler ikke forfremmelse? - Definitivt ikke.
Er han upassende for graden?
Han er upassende som befal, uansett grad i Sørstatshæren.
Det var harde ord, senator. Vennligst forklar.
Det er ikke rykter, jeg har sett det selv.
Jeg har hatt gleden å delta i to offisersmøter med mannen.
Det var møter der man tok fram strategier
og ideer for å sende yankeene tilbake der de kom fra.
Iblant er møtene produktive.
Under møtet, hele møtet, satt Forrest på ræva
med beina i kors som en indianer.
Han sa ikke et ord og bidro ikke i det hele tatt til konversasjonen.
Det minner om min førstefødte da han var fem år.
Akkurat, helt respektløs. Han mente at han ikke trengte være der.
Hva mer?
Ved det andre møtet hadde Forrest med seg sine private vakter.
Noen offiserer gjør det.
General, vaktene hans var svartinger. Helt svarte!
De var slavene hans, han er stolt av det. Han tiltaler dem ved fornavn.
Jøss. Det virker uvanlig.
De andre offiserene vil ikke arbeide med ham. De forstår
at det må være orden på slagmarken.
Forrest er bare en gorilla.
Senator, jeg lover å se på saken.
Jeg vil at du, så snart som mulig, tar inn rapporter fra de andre offiserene.
De må ikke være enige i standpunktet ditt
men jeg vil at de styrker det du har fortalt meg.
- Det tar tid, men jeg ordner det. - Da venter jeg på å høre fra deg.
21. juli 1862 forfremmes Forrest til brigadegeneral i Sørstatshæren.
Jaha.
Salvie til å beskytte deg.
Rosmarin til minne.
Fjellenes velsignelse for en trygg reise.
Unnskyld, men disse trenger du ikke dit du skal.
Doc. De har brutt gjennom fronten på tre steder. Dere må evakuere.
- Jeg kan ikke. Jeg har menn å pleie. - Gjør klar de som kan gå og stikk.
- Jeg skal se om han kan reise seg og gå. - Du får klare deg selv, Doc.
- Jeg kan ikke, Doc. - Han kan gå i disse.
- Hvem er du? - Mama Thorn.
Sett på ham dem, så kan han gå. Be ham lage en stokk.
Det fins masse døde greiner, ikke ta fra et levende tre.
På med støvlene, gutt. Du kan gå.
Her, bruk dette. Det er likevel ditt.
Av sted med deg. Be offiserene ikke skyte noe dere ikke har tenkt å spise.
Hvordan gjorde du det? Jeg kunne ikke få ham til å gå.
Det er meg, det. Vi har ingen fine leger her, så jeg healer.
Angrep nær Vicksburg i Mississippi Desember 1862
Han har møtt sin skaper.
Jorden er ikke klar for ham ennå.
Du kan ikke gjøre noe. Han er borte.
Kanskje ikke.
Jo, visst kan jeg gjøre noe.
Legende ild, det reneste av elementene.
Jøss!
Jeg har aldri sett maken.
OBERST ABEL STREIGHTS HOVEDKVARTER
Oppdraget: Dra nordover og stoppe nordstatenes jernbane ved Chattanooga.
Ja, Williams? Hvorfor hører jeg skuddløsning? Øving?
- Noen få skaper problemer. - Noen få? Hvor fra?
- Jeg vet ikke, sir. Vi løser det. - Vennligst gjør det.
- Ja, Williams? - Alle er med, sir.
Akkurat som i går er alle med. Likevel hører jeg skyting.
Ja, sir. Vi jobber med det.
- Skytingen holdt meg våken i natt. - Samme her, sir.
Williams, en spaningsgruppe kommer i morgen.
Jeg vil vite hvem bråkmakerne er, forstått?
- Ja, sir. - Sørg for det.
- Hvorfor høres det ennå, Williams? - Flere enn vi trodde, sir.
Hvor kommer de fra, da?
- Spionen vår fanget en av dem kort. - Hvorfor bare kort?
Fangen kom dessverre unna, sir.
Williams, hva hadde den kortvarige fangen å si?
Det er en stor kavalerigruppe, ledet av general Forrest.
- Forrest? Nathan Bedford Forrest! - Jeg vet ikke, sir.
Ok. I morgen dobler vi styrken, forstått?
- Vi rir fra de jævlene, forstår du? - Absolutt, sir.
Williams!
- Hvem i helvete skyter kanoner på oss? - Det er nok Forrests menn, sir.
- Hvor lenge har det pågått, Williams? - I over en uke, sir.
Og hvor fikk de kanonen fra?
- Bare en liten styrke forflyttes så fort. - Jeg håper det, sir.
I morgen slår vi til midt på dagen.
- Og stoppe framrykningen? - Bare kort.
Jeg vil vise general Forrest hvem han har å gjøre med.
Oberst.
Williams, jeg er så forbannet lei av dette nå!
Femten dager nå! Femten dager!
Hvorfor våger de ikke krige som menn? De sliter oss ut!
Det er nok planen, sir.
Ok. En dag til, så nærmer vi oss Cedar Bluff.
Vet vi hvor store styrker han kan ha?
Veldig vanskelig å si, sir.
Da stopper vi dette. Vi knuser dem som de krypene de er.
Rett sør for Cedar Bluff, Alabama 3. mai 1863
- Ser du noe? - Nei, sir.
- Jeg vet at de er der. - Jøss, når skal regnet slutte?
Aldri. Vi vinner på det.
- Det gjør alt så glatt. - Vi er vant til det, ikke yankeene.
De klager nok over været.
Hva gjør vi med Streights menn?
Spør løytnanten hvor mye artilleri vi har igjen. Hvor mange fanger har vi?
- Omkring 30 akkurat nå. - Vi får snart mange flere.
Pass opp, generalen har en plan.
Løytnant, vi snakket nettopp om deg.
Generalen vil vite hvor mye artilleri vi har igjen.
To vi kan skyte med.
Hvor mye artilleri har vi som vi ikke kan skyte med?
Kanskje ti, men de virker ikke. Yankeene har truffet de fleste.
- Har de hjul og vogner igjen? - Ja, jeg tror at vi har ti.
Så vi har to som virker og ti som kan rulle?
- Ja, med litt arbeid, så. - Hva tenker du, general?
- De skal se mer artilleri enn vi har. - Hva er poenget med det?
- Han har fått bank. Han skal kapitulere. - Du kan ikke mene alvor, general.
Jo.
- De har tre ganger så mye infanteri. - Det vet ikke han.
Tenk om det virker.
- Så hva vil du at jeg gjør? - Sett alt artilleri i en sirkel.
- Kavaleriet, da? - Ikke vis alt, men ha dem der ute.
Hvor snart er du klar? Bli klar så snart du kan.
Trenger du ekstra kanoner, så bruk trestammer.
Ja, sir. Jeg skal prøve.
"Oberst Streight, jeg krever at deres styrker kapitulerer som krigsfanger.
Ellers møter de sverdet. Du vet hvilken overlegen styrke jeg disponerer.
Jeg stiller kravet for å forhindre blodsutgytelse.
Jeg er, sir, med all respekt din trofaste tjener.
Nathan Bedford Forrest, brigadegeneral i Sørstatenes kavaleri."
Hils general Forrest at jeg møter ham her i skogen om fem minutter.
Ja, sir.
Jeg kapitulerer ikke uten å vite at din styrke måler seg med min.
- Gode Gud, hvor mange kanoner har du? - Omkring 15, som jeg kan telle.
De fleste står bortenfor vollene.
Vi avslutter dette nå. Jeg har nok menn for å banke dere.
De virker mange.
Sånn er det.
Vet du hva? Du får beholde våpenet og bagasjen.
Jeg gir dere til og med mat og vann.
Hvordan kunne du lure meg? Du har kanskje 400 mann, jeg har 1700!
Jeg kunne ha slått deg i strid!
Her kalles det en antakelse, sir.
Jeg krever at du leverer tilbake våre våpen, så vi kan kjempe til slutten.
I krig og kjærlighet er alt tillatt.
Takk.
Jeg ble hjerteglad da jeg hørte at du fikk permisjon for å dra hjem.
Ja, ma'am. Det er 18 måneder siden jeg var hjemme.
- Hvordan er det med Willie? - Han har blitt en fin sørstatsoffiser.
Som faren sin.
Mary Ann, Lincoln begår så mange krigs- forbrytelser at vi knapt kommer framover.
De har nylig opphevet habeas corpus i hele nordstatene
for å stilne krigsmotstanderne.
- Og så marineblokaden. - Hva annet kan man vente seg?
- Slaget burde ikke blitt utkjempet. - Hele krigen burde blitt utkjempet.
Vi hadde ikke sittet i denne knipen uten Lincoln.
Yankeene er forrædere.
- De tror at de er så overlegne. - Det er det de vil at vi skal tro.
Nordstatene trykker løgner om oss.
Det sto at jeg bruker kvinner som skjold og slår dere med lenker.
Jeg drikker visst kaffe av yankeeskaller og spiser spebarn.
For noe tullprat.
Jeg har hjemmebrent, den beste på denne siden av Mississippi.
Nei takk. Mennene mine gjør drikkingen for meg.
Mine folk får aldri 16 hektar og et mulesel.
Alle rike drar nordover.
Hvorfor sier de at vi kjemper for slaveriet?
Se på oss. Slaveriet er dødt.
Gutter, vi går og legger oss før vi blir fulle.
10. juni 1864 leder Forrest 3500 mann
mot 8000 nordstatssoldater ved Brice's Crossroads i Mississippi.
Senator, jeg håper du hadde en rolig, begivenhetsløs reise.
Det er to år siden vårt siste møte og jeg ventet på korrespondanse
angående din mening om Nathan Bedford Forrest.
Mye har hendt siden. Offiserene vil ikke kritisere Forrest.
- Har du endret mening om ham? - Virkelig ikke.
De siste to årene har han blitt en legende blant sine menn.
Han er farlig, general! For staten og for saken vår!
Senator, i generalmajor Forrests siste slag
i nordre Mississippi, ved Brice's Crossroad, en liten by nær Baldwin...
Jeg kjenner til trefningen.
Ble Forrest møtt av general Samuel Sturgis.
Sturgis disponerte over 8300 mann.
Forrest hadde 3500 kavallerister.
Sturgis ble ordentlig og bestemt beseiret
ved Brice's Crossroads.
Sturgis retirerte i uorden til Memphis.
Forrest fanget 1600 mann og en forsyningslinje vi har nytte av.
Lokalbefolkningen kaller det "Storbank på Mississippi-vis".
Jeg tar ikke generalmajor Forrest ut av tjeneste.
Jeg kan hjertelig si at jeg hadde et dusin som han.
Da hadde vi kunnet snu krigen til vår fordel.
Troppene våre, da? Kanskje de dreper ham!
Hvis ikke de gjør det, så kanskje jeg gjør det selv! Adjø!
Stille, gutt. Du er ikke død ennå, men du må late som om du er det.
Hvem faen er du?
Du har drept sønnen min!
Jeg har ordrer om å få bort alle. Forsvinn.
Han gjør ikke motstand mer! La oss være!
- Ma'am, ordrene mine... - Du har alt utført ordrene dine!
En kvinne har rett til å begrave sønnen sin!
Gå tilbake til kompaniet ditt. Jeg skal ta gutten min hjem.
Ja, ma'am.
Myras vann, dyp og mørke Hver hemmelighet du skjuler
Det var på tide du våknet, Stuart.
- Er dette himmelen? - Ser jeg ut som en engel?
Ikke egentlig, men jeg har ikke vært på et bra sted på lenge.
Hvem er jeg? Hvem er du?
Mama Thorn. Dette er sumpen min. Blåjakkene skjøt deg, jeg tok deg hit.
- Jeg var utkikk, vi lå i bakhold. - Men de tok deg først.
Er ikke verden ille nok uten at dere menn dreper hverandre?
- Det er krigen. - Den rikes krig. De tvang deg, hva?
Ja, ma'am.
Du er fra Columbia. Du har risset det inn i beltespennen.
- Har de tatt Columbia? - Nei, men Sherman kommer hit.
Jeg har søskenbarn i Pennsylvania, hos Sherman. Jeg vil ikke krige mer.
Det må du ikke. Når du er frisk, begir du deg vestover.
Jeg vet en passasje gjennom fjellene. Det fins liv og frihet der.
- Jeg kan ikke svikte Sørstatene. - Vil du skyte søskenbarna dine?
Nei, ma'am.
Du og mange med deg risser navnet på hjembyen i beltespennen
om de blir drept der ingen kjenner dem. Jeg vet at Sørstatene er hjemmet ditt.
Men slaveriet er jordens største ondskap. Det er bra at det er over.
Men landet leger først når krigen er over. Dra vestover.
Alle tror alt at du er død.
Vender tilbake du til krigen, er du død.
Du kan danne familie der.
- Kan du meddele familien min? - Jeg skal fortelle dem det.
Jeg er sulten, har du noe mat?
Er det noe jeg har, så er det mat. Hvil, så henter jeg noe.
- General, jeg har en viktig beskjed. - Bare les den for meg.
"General Robert E. Lee har kapitulert med Virginias hær 9. april.
Sørstatenes uavhengighetskrig er over.
Meld dere hos USAs hær for å gi opp våpnene og få instruksjoner.
Sørstatenes regjering."
Livets kretsløp, nådens senter.
Magien beskytter dette hellige sted.
Himmel over, jord under Velsign nattens mørke
Ved månens makt Beskytt de i min pleie
Må vannet strømme for alltid Må legingen fortsette
Da krigens stormskyer var spredd og gjenoppbyggingen begynt
vendte Nathan Bedford Forrest hjem til sine firmaer og fikk ofte besøk.
- Hva med området der borte? - Det ser steinete ut. Det holder ikke.
Johnny!
God dag, general. Godt å se deg.
- Johnny, min kone Mary Ann. - Ma'am.
Dette er min gamle sekondløytnant.
Godt å se deg. Hva gjør du her?
Jeg vil presentere deg for en organisasjon.
Interessant, hva heter den?
Den heter Ku Klux Klan, eller KKK.
- Hva er det for navn? - Det er nonsens. Vi fant på det.
I Pulaski på julaften i 1865.
- Hva er dette, Johnny? - Vi hjelper krigsenker og foreldreløse.
Og veteraner av alle raser.
- Hva skal jeg gjøre? - Treffe George Washington Gordon.
- Jeg kjenner Gordon. - Får vi din støtte og lederskap?
Jeg hjelper dere på alle måter jeg kan.
Får jeg snakke med deg, Apollo?
Det kommer noen herrer i kveld som jeg vil du skal treffe.
De har vært her før, de er med i Ku Klux Klan.
Jeg har bedt dem å starte en avdeling for svarte i Nashville.
De har utsatt det, men om du blir med, så kanskje det hjelper.
- Er du ikke interessert? - Jeg har hørt om gruppen.
Ikke noe bra.
De skader folk. En del blir lynsjet.
Lynsjet?
- Hvor pålitelige er informasjonen? - Broren min har sett det. Pastoren også.
Fy faen. Håper at det bare er noen råtne egg.
Gjør meg en tjeneste og bli med på møtet, så jeg kan finne ut av det.
Selvsagt, sir.
- Abigail, kan du gjøre meg en tjeneste? - Ja, ma'am.
Opplys herr Forrest om at jeg er i kirken i kveld om han spør.
- Herr Forrest har gjester. - Jeg er klar over det.
Ma'am, dette er uvanlig.
Jeg vil ikke være i de herrenes selskap, Abigail.
Opplys herr Forrest om hvor jeg er når han spør.
Ja, ma'am.
Kom inn, Nathan.
- Jøss, det var en stund siden. - Mama Thorn.
- Vil du hilse på eller be om råd? - Begge deler.
- Stedet ser ut som for 15 år siden. - For 1000 år siden også.
Hva vil du, Nathan?
Jeg har blitt med i en gruppe som nå kaller meg sin leder.
Du snakker om Ku Klux Klan. Jeg kjenner til dem. Du er mest en frontfigur.
Kanskje. Jeg og noen til ville åpne en svart avdeling i Nashville.
- Det høres nesten progressivt ut. - Ja, men jeg vet ikke...
Jeg ville at Apollo skulle lede avdelingen, men han vil ikke.
- Stoler du på Apollos dømmekraft? - Ja, han er en pålitelig venn.
De som dannet klanen hadde kanskje gode hensikter, men nå...
Apollo har nok fortalt hva han har hørt.
Det jeg har hørt og sett har vært fælt.
Nathan, du er en mektig mann, men jeg tror også at du er god.
Jeg var imot krigen, men du blir kjent som en stor krigergeneral.
Å være med i klanen ødelegger navnet ditt. Du vet hva du må gjøre.
Kan du ikke stoppe dem, så må du komme deg ut så snart du kan.
Si til Mary Ann at du vil bli døpt.
I 1867 ble Nathan Bedford Forrest med i Ku Klux Klan og ble deres leder.
Forrest forlot organisasjonen et drøyt år senere
med kaos i gruppen og voldsbruk
- og andre "kontraproduktive" metoder som årsak.