Det är en vacker dag, så njut av vädret.
Jag har dåliga nyheter från stationens väderredaktion.
En rejäl ovädersfront är på väg.
Den passerar säkert, snart är det vackra Kalifornienvädret tillbaka.
EN VECKA SENARE
Temperaturen fortsätter att sjunka-
- och myndigheterna har inte släppt några dödssiffror efter väderomslaget.
Tvångsevakuering har beordrats.
- Fortfarande inget svar. - Brie mår bra.
- Hon har inte hört av sig på två dagar. - Hon klarar sig. Brie är smart.
Ibland smartare än sina föräldrar.
Okej, kanske inte smartare än du.
Snabbare, Mark!
Snabbare!
- Håll i dig! - Akta!
Där!
Busenkelt.
- Vad? - Ingenting, allt är bra.
GPS och stormspårare ligger nere.
Goda nyheter. Stormen är kvar, den behöver inte spåras.
Kör, bara.
Vi är mitt i snöröken. Jag ska försöka få bättre signal.
Brie, vad sysslar du med?
Vi måste få all data till mina föräldrar. Alla andra är...
...i säkerhet i en bunker under jord?
Jag menar... Vi måste. Bara du och jag kan rädda världen.
- Hurra. Vi får kämpa mot jättestormen. - Åh, nej! Titta!
- Gick det bra? - Ja. Kan du backa?
Den rasar!
- Vad gör vi? - Öppna dörren långsamt!
Jag försöker öppna. Det går inte!
Jag provar fönstret!
Skynda dig!
Ta telefonen! Jag kommer.
- Vad är det? - Min fot sitter fast!
Ta kniven i mittkonsolen!
Kom igen!
- Så! - Kom igen! Du klarar det!
Hitåt!
- Går vi åt rätt håll? - Ja, det är bara några kilometer till.
- Jag måste hitta täckning. - Vi vet redan att stormen är på väg.
Vi kommer in snart. Vi måste samla information om stormen så vi kan...
Kan vad? Vinna över den?
Världen låser in sig, men vi löser det med en smartphone från Walmart.
Du, jag bad dig inte att följa med mig.
Jag vet, förlåt. Jag är bara rädd.
Stormen, snöröken, alltihop.
Folk dör. Världen dör. Det är mycket att hantera.
Jag vet.
- Lovar du att rädda världen? - Jag lovar.
Den är från Best Buy. Jag köpte telefonen på Best Buy.
Jag undrar om garantin gäller.
- Vad gör du? - Här.
Vad?
Jag försöker hitta täckning. Det är en lucka mellan bergen.
Hur vet du det?
Det är inte vargens naturliga territorium. De ändrar sina rutter.
Jag måste använda miljövetarkunskaperna.
- Jag tog med dig av en anledning. - Kul samtal och charm?
Inte bara.
Vi måste sticka. Kom.
Hallå! Hallå!
Hallå! Här nere!
Hallå?
Fan också.
Vi måste gå.
- Vad är det? - Det här är ingen äng.
Det är en sjö. Tror du att den är bottenfrusen?
Det verkar så. Det är rakaste vägen.
Vi tar det försiktigt.
Vad är det?
Tyler.
Vad är det?
Kom.
Oj, gick det bra? Ska vi ta en kort paus?
Nej, vi måste ta oss inomhus.
Vi är varma, men temperaturen sjunker när det skymmer. Den sjunker fort.
Vänta. Hörde du?
Ja.
- Vi är omringade. Ska vi springa? - Rör dig långsamt.
- Springer vi, så jagar de oss. - Okej.
Där! Vi måste ta oss dit. Kom igen.
Jag går och kollar här borta.
Brie, jag har hittat en väg in.
Det ser ut som ett läger eller en skola.
Okej, jag försöker ringa mina föräldrar och berätta var vi är.
- Hallå, Brie? - Hör ni mig?
- Brie, vi är här. - Mamma? Pappa?
Vi hör dig, Brie. Vi hör dig, vännen.
Jag har försökt få tag på er, men inte ens satellittelefonen har täckning.
Var är du, gumman?
Vi var på väg hem, men vi fastnade i köer.
- Men vi sökte skydd på ett gymnasium. - Ett gymnasium?
Jag har bråttom, signalen försvinner.
- Jag har färdigställt din fjärrsensor. - Den var långt ifrån färdig.
Jag kan samla in väderdata och göra beräkningar snabbare än någonsin.
Jag måste få data från satelliter utan att signalen störs av stormen.
Vi kommer och hämtar er. Vad heter gymnasiet, Brie?
- Det heter Red... gymnasium. - Ta om det, Brie! Vi hörde inte.
Red... gymnasium.
- Pappa, är ni kvar? Mamma? - Brie?
Var försiktiga, jag har hört andra farliga saker än stormen.
- Brie? Brie! - Hallå? Pappa? Pappa, är ni kvar?
Ingen fara. Vi hittar henne, jag lovar.
Hallå? Pappa?
Fan också.
- Larry! Där är du ju, skönt att se dig. - Hej, Mark. Detsamma.
- Jag älskar inredningen. - Domedags-chic med en lila ton.
Hej, Helen.
- Det ser inte bra ut, va? - Nej. Generatorn dog för en timme sen.
- Temperaturen har sjunkit tre grader. - Tre över natten?
- Larry, var är kartorna? - Av papper?
- GPS funkar inte, vi får ta vad vi har. - De ligger där någonstans.
Ja.
Titta. Nu finns ingen återvändo.
När sista köldknäppen kommer så blir stormarna bara värre.
Vad tänker du göra?
Jag åker till flygbasen och hoppas att min familj är där.
Militären har riggat kommunikation.
Jag har pratat med forskare världen över, men vi saknar data.
- Vi förstår oss inte på stormarna. - Här är de!
- Vad gör du? - Brie och hennes pojkvän är strandade.
- På ett gymnasium. - Vilket gymnasium?
- Red... - Red-gymnasiet?
- Det måste vara nära deras resa. - Hur många gymnasier heter "red"?
Här! Redwoods gymnasium måste det vara.
Vi klarar huvudvägen med pickupen.
- Vad gör ni sen? - Vi ses på flygbasen.
- Vi måste hämta dem. - Ge dem vad de tål.
- Vi ses snart, på något sätt. - Ja. Rädda ungdomarna.
Vet ni vad? Ta vad ni vill i labbet som ni tror kan hjälpa er.
Tack, Larry. Vi ses.
Kolla vad du hittar här inne så letar jag runt lite.
- Stjäl, menar du? - Vi stjäl inte. Jag är chef.
Okej, chefen.
Okej, den här har vi nytta av.
Nu är vi väl förberedda?
TAC, det är Badger. Hörs jag?
Badger, signalen är svag men hörbar. Jag upprepar, svag men hörbar.
Uppfattat. Det är nog stormen. Jag går ner till 1 200 meters höjd.
Jag ser tecken på rörelse på marken. Ansöker om att söka efter överlevande.
Avvakta, Badger. Ni ska återvända till basen på grund av hårt väder.
TAC, vi bekräftar att vi ser överlevande. Jag upprepar, vi ser överlevande.
Begär tillstånd att gå ner på låg höjd vid Tage nolla nia etta sexa.
Uppfattat. Jag upprepar. Nekas. Återvänd omedelbart till basen.
Oförmögen, TAC. Oförmögen. Klart slut.
- Vad gör vi, Badger? - Jag går ner. Ni får återgå.
Vi följer med er, sir.
- Ursäkta, sir. - Ni kommer för sent.
Adjö.
VI KOMMER ATT DÖ
Nej.
Nej!
- Förlåt om jag har kalla händer. - Kalla händer, varmt hjärta.
Ska du hälla den smörigheten över dina popcorn?
- Hur ser det ut där ute? - Läraren gick.
- Gick? Vadå gick? - Han bara gick sin väg.
Det ser inte bra ut.
Vi har nästan inga förnödenheter. Allt är nästan slut.
- Vi har bara mat för några dagar. - De andra måste få veta det.
Brie, ungarna blev övergivna här. De vet inte vad de ska göra.
- Ungar? De är två år yngre än vi. - Var hade de varit utan oss?
- Fick du tag på dina föräldrar? - Jag hörde dem knappt genom molnen.
- De sa att de kommer och hjälper oss. - Din pappa räddar dig till varje pris.
Trist att resan blev så kort. Jag hade kul.
Jag med. Men Tyler, vi måste hjälpa ungarna.
- Jaså, är de ungar nu? - Tyler, vi måste hjälpa dem.
Alla är på helspänn. Säger vi att förnödenheterna snart tar slut...
- ...så kollapsar de. - Vi säger att hjälpen är på väg.
Mina föräldrar kommer snart. Får de igång skåpbilen, så kommer vi iväg.
Jag vet att det här suger. Ni är rädda, det är jag med. Vi måste...
Öh, ursäkta.
Ingen har valt dig till talesperson, ledare eller vad du nu tror att du är.
- Sluta, Roger. - Dessutom... Ni går inte ens här.
- Ingen har valt någon. Vi vill bara... - Vi har en skåpbil. Vi måste laga den.
- Nu räcker det. - Tyler, jag klarar det här.
Var det Roger? Uttalar jag det rätt? Vad har du för plan?
- Du utropade dig själv till ledare. - Nej, du bestämmer nu.
Är du mekaniker? Får du igång bilen?
När den går, kan du då rensa vägarna och lista ut vart vi ska?
- Ja, vi känner. - Vad händer?
Ingenting bra.
- Hörni? - Är det en jordbävning?
- Det är ingen jordbävning. - Vad händer, hörni?
I med er! Nu!
Ta skydd!
Vad händer?
Aliyah! Akta!
- Aliyah! Ta min hand! - Kom igen!
Det börjar nog gå över.
- Aliyah, gick det bra? - Jag tror att det är över nu.
Du klarar dig.
- Roger! - Hjälp till!
Dra ut henne!
Det rapporteras från London och Paris.
Kommunikationen är dålig, men stormarna sker världen över.
Det rapporteras från Europa, Asien och Mellanöstern om förstörelse utan like.
All kollektivtrafik har ställts in efter att flera tåg spårat ur.
Jag sänder så länge jag kan. Sök skydd och håll er inomhus.
Gud hjälpe oss.
Vi ligger före det värsta. Det dröjer ett par timmar innan det når oss.
Vi är vid gymnasiet inom en timme om förhållandena håller i sig.
- Du, kolla här. - Jag kör typ.
Hör på, då. Det är en märklig anomali inte långt härifrån.
- Anomali? - Ja, det verkar opåverkat av stormen.
Är det inte ett fel eller satelliten som påverkas av vädret?
Kanske, kanske inte.
Mark, sakta ner.
- Hallå, är det någon där inne? - Ja! Hjälp oss, vi kommer inte loss!
Håll ut, vi försöker att dra loss er!
- Förlåt. - Ingen fara. Tack.
Du klarar dig. Du kan snart plugga igen.
Skolan är nog stängd ett tag.
- Hur länge har du gått här? - Två år. Jag tar studenten i höst.
Det är bara en sekreterarutbildning. Pluggar du?
Jag har tagit studenten, men jag börjar på högskolan snart.
- Hur känns det? - Det är okej. Kan jag ta ner det?
- Jäklar. - Ja, dörren har mått bättre.
- Vi försöker öppna den. - Är du säker?
Vi måste fortfarande härifrån.
Okej, lyft upp mig.
- Vad ser du? - Ingenting. Vi är helt instängda.
Gud, skojar du? Är vi instängda här?
Det är inte vårt enda problem. Hur ska hjälpen hitta oss när de kommer hit?
- Hur kan du vara så lugn? - Jag är uppfostrad av forskare.
Jag tänker analytiskt och bedömer situationen innan jag får panik.
- Mina föräldrar lärde mig att byta olja. - Det är användbart.
Få inte panik. Vi delar upp oss.
Vi letar upp utgångar och fönster och försöker hitta en väg ut.
Och om det inte finns någon?
- Lägg i friläget! - Vänta! Okej!
- Håll ut, vi försöker dra loss er! - Mamma, vad händer?
- Är du säker på att det funkar? - Det funkar. Starta. Ge full gas.
Fortsätt. Håll gasen nere.
Mer. Fortsätt.
Det fungerar. Ja!
Kom igen!
Bra jobbat. Bra jobbat.
Ni räddade livet på oss. Tack så mycket.
- Vart ska ni? - Mathers flygbas, till deras bunkrar.
Vi måste hitta vår dotter på Redwoods gymnasium.
Jaha. Det är bara några kilometer nedför berget, första byggnaden vid ingången.
Vi måste ge oss av om vi ska komma fram innan stormen kommer.
Ska ni inte till bunkrarna? Ni måste i säkerhet innan det blir för galet.
Ja. Ta er i säkerhet, bara.
Akta er för isfläckar. Du hinner köra säkert om ni åker nu.
Vi ska. Tack så mycket. - Vad säger man, gubben?
- Tack. - Varsågod. Ta hand om mamma.
- Ta hand om er. - Vi måste åka.
- Var finns det? I gymmet? - Jag går inte här.
- Det finns i lärarrummet eller... - Det finns knappast i lärarrummet.
Jag ser inte marken. Går ner till 900 meter.
- Jag ser värmesignaturer på infrarött. - Vi tittar närmare, kan vara överlevande.
Går ner till 600 meter, molntäcket är tjockt.
Jag har ett flertal fiender bakom mig. Är det någon som ser dem?
Jag har också fiender på skärmen.
Hallå!
- Borde vi inte se dem? - Så tjocka är inte molnen. Märkligt.
- Håll kursen. Stormen stör instrumenten. - Jag ser inte ett skit.
- Visar instrumenten fel, så avbryter vi. - Uppfattat. Vad är det där?
Badger! Badger är nere!
TAC, nödanrop!
Detta är Snoopy. Badger är borta.
- Vi är avskärmade av 1,8 meter is. - Vi tänder en brasa och bränner oss ut.
- Vi har bränsle. - Vi kan inte göra elden stor nog.
- Det skulle ta tolv timmar. - Så mycket tid har vi inte.
Vi kan gräva oss ut.
Vi har inte sökt igenom huset. Vi tar paus och gör upp en plan.
- Ni fattar inte! - Vad är det med dig?
Tiden är ute. Det kanske kommer ett snöskred till, ett större.
- Vi måste göra något nu. - Var fick du den ifrån?
Den låg i förrådet ihop med propan. Vi staplar den vid dörren och spränger den.
Du har sett för många hajfilmer.
Vi spränger den, får igång bilen och hämtar hjälp.
Det ser illa ut, men vi bör inte spränga vårt enda skydd inifrån.
Jag kan inte stanna här.
Snöskredet begravde inte taket och vi har kasen kvar.
Den syns på flera kilometers håll. Vi sparar den tills den behövs.
- Hur länge ska vi vänta? - Jag ber bara om två timmar.
Jag går upp och tänder kasen. Kommer ingen, så får du spränga.
- Är du säker? - Självklart inte. Jag har inget val.
Har du några idéer?
- Två timmar? - Två timmar.
Tyler, hjälp mig med kasen.
- Vindstyrkan ökar. Hur ser det ut? - Vi har 80 minuters marginal.
Men anomalin försvinner inte. Det är nog inget fel. Det kan vara på riktigt.
- Var är den? - Några kilometer öster om skolan.
Fan också. Vi har punktering. Jag går och kollar.
Jag skyndar mig.
Mark!
Mark, skynda dig!
- Okej. - Okej, häll på tändvätskan.
Såja.
- Hoppas att det fungerar. - Ja, så Roger inte spränger byggnaden.
Det är faktiskt rätt romantiskt.
Jag tänkte vänta till i stugan, men det passar bättre nu än någonsin.
Brie Jacobs, vill du gifta dig med mig?
Absolut.
- Där måste det vara, platån. - Händerna på ratten.
Jag fattar inte. Varför skulle en platå inte påverkas av stormen?
Den avbryter vädrets flöde. Formen och höjden skapar en ficka-
- så stormen går runt och över den. Området skyddas från elementen.
Det är som en betongstolpe i floden, strömmen går runt den.
- Och över den? - Tror du inte på det vi ser?
- Jag var inte beredd på det där. - Det är ännu värre än innan.
- Jag har fler dåliga nyheter. - Vad? Har vi tappat tid?
Nej, stormen ökar i hastighet.
Får vi Bries maskin till platån-
- så kan vi skicka data till Larry och lära oss att hantera stormarna.
Världen blir sig aldrig lik. Vi kan inte stoppa det här.
Nej, men med rätt data kan människan lära sig att anpassa sig.
Jag önskar att vi visste var vi var. Hur nära vi är gymnasiet.
- Jäkla snörök! - Det bör vara här. Var är landmärkena?
Vad som helst. Stenras eller... Titta där.
- Titta där borta. - Är det rök?
Bra jobbat, Brie.
- Här, drick lite. - Tack.
Sluta titta på klockan, jag vet att tiden går.
Hur är det? Vi tar oss snart härifrån.
Jag har letat överallt. Vi hittar ingenting användbart. Inga knivar.
Ingenting att bända loss och använda som hacka.
- Roger, kan vi få lite mer tid? - Tyvärr, vi slöt ett avtal.
Jag tänker ta hand om isen snart. Allt på en gång.
- Du vill gärna skjuta, va? - Jag vill bara ut.
- Hörde ni? - Inte jag.
Det börjar bli kallt.
Vi stänger och sparar värme tills mamma och pappa kommer.
- Det här är helt galet. - Håll utkik efter en ingång.
Stanna!
- Jag ser något litet, men jag kommer in. - Vad du ser bra.
Ta den. Och den.
Allra viktigast, ta en sån.
- Om hon är där inne... - Då hittar du henne.
Fokusera på att hitta en säker väg ut.
Vi har ont om tid.
Försök att spräcka isen med hammaren. Skynda dig. Jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Mamma? Pappa? Det måste vara de.
Jag är inne.
Herregud.
Bra, älskling. Anropa mig när du hittar något. Kom ut så fort du kan.
Köp offentliga RCC-kläder.
Snäll vovve.
Forskaren-vargen, 1-0.
Vill ni ha skjuts? Tack, gode Gud. Jag visste att du mår bra när jag såg kasen.
- Bries idé, fru Jacobs. - Tyler, du får kalla mig Helen.
Oj. Du får du kalla mig svärmor.
Okej.
- Jag har hittat Brie, Tyler och andra. - Vad bra.
Vi kan ha fått nya problem.
- Vadå "sprickan är borta"? - Massorna rasade och slöt den.
Hitta en ny väg ut innan stormen kommer.
Några idéer?
Kanske.
Pappa, är du där? Jag mår bra. Vad skönt att höra din röst.
Detsamma. Går det bra? Ni måste ta er ut, stormen blir hemsk.
Vi jobbar på det. Det tar några minuter.
Pappa, vilken sida av väggen är du på?
- Östra, hur så? - Så du klarar dig undan explosionen.
- Explosion? Brie... - Allt är under kontroll. Tror jag.
Klart slut.
Brie? Hallå?
"Skaffa barn", sa de. "Det blir kul och givande", sa de.
Är du säker på det här?
Backa inte ur nu. Du klarar det.
Mycket kan gå fel. Om explosionen går åt fel håll...
Ja, men vi har slut på idéer.
Du klarar det.
Det här är galet. Det här är galet.
Ducka. Nu kommer det.
Det fungerade!
- Pappa, vi kommer ut. - Jag kommer!
- Skåpbilen är klar. Hur mår benet? - Det är okej, jag klarar det.
Vi får åka hem, hörni.
Brie, du kan väl gå här nästa år?
Nej, jag ser fram emot högskolan.
- Tack för att du räddar oss. - Det var inte jag, det var Tyler.
Ni kan köra. Det var bara batterikabeln som var lös.
Jag sa ju att mina föräldrar hade lärt mig om bilar.
Jag ska kolla så att vi inte har glömt något.
Jag har lekt färdigt med vapen.
Skåpbilen är packad. Vi åker till Mathers flygbas, va?
- Inte vi. - Vi ska åka dit när vägarna är säkra.
Vi måste fixa något.
- Ta er till flygbasen, de tar hand om er. - Okej. Lycka till.
Detsamma.
Jag går och hjälper Tyler.
Du såg.
- Jag trodde att du gillade honom. - Ja, men han ska inte veta om det.
Å, vår lilla flicka.
Han är snäll. Hon blir lycklig.
Okej? Oroa dig inte.
Kom igen. Kom igen.
Nu snackar vi.
Okej, hur svårt kan det vara?
Hastighet, höjd och bränsle. Bränsle.
Okej. Tändning.
Det gick! Nu kommer vi, flygbasen.
En anomali?
Det är logiskt. Vindmönstren har skapat en plats skyddad från vädret.
Det är som en oas. Platån skyddas av läget, som luften över en flygplansvinge.
- Jag förstår inte. - Du hamnar i en familj av forskare.
- Grattis, förresten. Vi får fira senare. - Platån är inte långt bort.
Jag skickar värdena till forskarna.
- Pappa, tar vi oss dit? - Det beror på stormen. Hur illa är det?
Riktigt illa, men vi är i utkanten. Vi håller oss före om du kör som fan.
- Jag ska göra mitt bästa. - Herr Jacobs... Svärfar, menar jag.
Mark, säg till om jag ska köra.
- Motorproblem nu? - Det är inte motorn.
Titta!
- Där! En väg som går nedför! - Jag ser den. Håll i er!
Åh, Mark...
Håll i er!
Mamma!
- Mark! - Håll i er!
Snabbare, Mark! Snabbare!
Vi klarade oss. Vi klarade oss.
Nej, nej, nej.
Fler stormar kommer och de växer.
Platån ger snart inget skydd. Får vi inte data innan dess...
Bilen klarar sig inte, hur duktig Tyler än är.
- Vad gör vi? - Jag har en idé.
- Ett bekant ljud. När fick den olja sist? - Växellådan är körd.
Precis i rättan tid. Där är utposten.
Den dömdes ut innan jag tog över.
Strömmen håller igång systemen, men mitt kort bör öppna.
Det är bättre än ingenting, vi får komma på en plan.
- Vänta, vad tänker du göra? - Går vi inte ut, så kommer de in.
- Vi resonerar med dem. - Med dem?
Vi har ingenting de vill ha, men var beredd.
Det tog inte lång tid innan mänskligheten förföll.
Tjena.
Ni har visst problem med bilen. Tyvärr har verkstan stängt för säsongen.
Ni skulle ha hållit er inne. Det är oväder på gång.
Vi är på genomresa och bilen gick sönder. Var kan vi låna en?
Låna?
Jag är inte mycket för att låna saker.
- Vad har du i väskan? - Ingenting för dig.
Du anar inte vad som intresserar mig. Frimärken. Litteratur. Visa väskan.
- Vi har inte tid. En enorm storm kommer. - Det stämmer.
- Jag är forskare. Vi måste i säkerhet. - Det skiter jag i.
Vi tar det vi vill ha. Allt vi vill ha. Så är det bara.
Vi börjar med ditt vapen.
Nu.
- Ta väskan. - Inte en chans.
Kom igen! Här är dörren!
Hoppa, älskling. Kom igen. Hoppa, snälla!
Jag fångar dig. Vi klarar det.
Kasta hit väskan. Kasta väskan.
Kom igen, skynda dig!
Kom igen.
Nej, Tyler!
Nej...
Jag är ledsen, men vi måste gå.
Så.
- Hur är det? - Jag fattar inte hur nära vi kom.
Jag kunde se platån framför mig.
Det är max en mil bort.
Det kunde lika gärna vara tusen.
Det är inte över än. Vi är ju fortfarande tillsammans.
Vi har en lucka.
Om fem minuter kan vi sticka härifrån och vara halvvägs till platån.
Efter det är stormarna enligt värdena-
-så starka att de kan vara i månader.
Det är ute med oss. Mänskligheten. Brie. Dig och mig.
Vi kommer på något.
Om vi gör det, då? Vi lär oss leva med stormarna, vad är det för liv?
För Brie. När världen befolkas av såna som dem.
Det är ett liv. Det är väl det viktiga?
Vi håller oss vid liv och samlar så mycket data vi kan.
Det kan ge möjligheten att uppfinna något som avleder stormarna.
Kanske kontrollera eller stoppa dem. Vem vet vad människan kommer på?
Men man måste tro, Helen.
Man måste tro.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Hej, älskling. Hur är det?
Jag är så ledsen. Vi kommer att sakna Tyler.
Vi vet hur mycket du älskade honom. Jag är så ledsen.
Du missade ett av pappas motivationstal.
- Jaså? - Ja, det var rätt bra.
Motivationstal påminner mig om vår styrelseledamot Andrew Capello.
Herrejävlar, Andrew Capello!
Pappa!
Andrew gömmer sin stadsjeep här. För frun eller skattemyndigheten.
Han parkerar på lagret. Det måste finnas nycklar här. Här!
Det är inte stormen.
Var beredd att springa till bilen.
Du dödade honom!
Du.
Kom igen, Brie!
Luckan mellan stormarna varar inte. Vi måste åka.
- Vänta. Pappa, då? - Du känner mamma. Starta, vi kommer.
Sluta! Låt oss gå!
Större saker står på spel! Liv står på spel!
Bla, bla, bla.
Du!
Ingen rör min familj.
Jag har hittat en bakdörr. Kom.
Behöver någon skjuts?
Mathers flygbas, kom. Mathers flygbas, detta är... Jag.
Var är ni? Mathers flygbas, svara.
Mathers flygbas, var snälla och svara.
Oidentifierad flygfarkost, det är Mathers flygbas. Hör ni mig?
Hej. Jag hör er.
Jag försöker hitta er. Var är ni?
Oidentifierad flygfarkost, vi hjälper er.
Uppfattat. Jag har problem. Jag har is på vingarna.
Mathers ligger rakt fram. Ni ser snart flygfältet.
Landa på landningsbana sex.
Jag förstår. Uppfattat. Jag ser flygfältet.
- Jag klarar det. - Nej, fel landningsbana. Sex! Sex!
Det var ju inte så svårt. Vem behöver flygcertifikat?
Stormen är över oss.
Håll i er!
Vi klarar det.
- Jag klarar det. - Det går bra, gumman.
Du klarar det.
Kom igen!
Jag klarar det här.
Ja, fortsätt!
Jag klarar det.
- Bra kört, Brie. - Tack, pappa.
Då kör vi, då.
Något är fel. Det behövs mer styrka för att ta sig igenom.
- Får jag titta? - Ja. Vad gör du, mamma?
Seriekopplar jag den med min spårare så bör väl styrkan räcka?
Okej, då var det klart. Prova nu.
Det fungerar. Den samlar data. När som helst nu.
Den analyserar vädersystemen. Det fungerade!
- Du gjorde det, gumman! - Den sänder!
De gjorde det. De gjorde det. Hörni, de gjorde det!
Titta, ännu fler säkra zoner.
Världen blir sig aldrig lik.
Nej, men vi anpassar oss. Samhället måste förändras.
- Det finns hopp. - Alltid.
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com