TEKSASA
Čau!
Agri esi mājās.
Jā.
Domāju, ka šodien rādīsi māju.
Es to atcēlu.
Viss kārtībā?
Būs.
Es ceru.
Kaut kas noticis Annai?
Nē, viss kārtībā.
Nu tad...
kas notiek?
Es zinu par tevi un Vivjenu.
Ko?
-Es varu paskaidrot. -Es negribu to dzirdēt.
Es gribu, lai tu mani uzklausi.
Apsēdies.
Tas nav tā, kā izskatās.
Protams, ka ir.
Tu kniebies ar sievieti vārdā Vivjena.
Vienu no savām rakstniecības studentēm.
Viņa zina, ka esi precējies?
Man tik ļoti žēl.
Es tev atvieglošu dzīvi.
Es no tevis nešķiršos.
Es mīlu mūsu ģimeni. Man patīk mūsu dzīve.
Netaisos to pazaudēt.
Varam iet pie terapeita.
Pirmkārt,
tu nekad vairs netiksies ar Vivjenu.
Izņemot, lai pateiktu, ka viss beidzies.
Saprotams.
Otrkārt,
mēs to nepieminēsim Annai.
Tam es piekrītu.
Treškārt, aizbrauksim atvaļinājumā.
-Kur? -Ģimenes brīvdienās.
Tu, es un Anna.
-Labi. -Mūsu dzīve, mūsu ģimene
man nozīmē vairāk, nekā jebkas cits pasaulē.
Man arī.
Tagad...
aizbrauc Annai pakaļ uz futbola treniņu.
MĀJA PIE LĪČA
Es vēl aizvien nesaprotu, kāpēc man jābrauc līdzi.
Tu esi pārāk jauna, lai paliktu viena.
-Drīz būsim klāt? -Tas ir pārsteigums.
Kā zinu, ka šo vietu izvēlējies tu, nevis tētis?
Jo te ir karsts, un esam nekurienes vidū.
Un te ir garlaicīgi.
Tu taču zini, kā saka.
"Nav garlaicīgu vietu."
-"Tikai..." -"Garlaicīgi cilvēki."
Tieši tā.
Ja es būtu viņas vecumā,
es arī negribētu te pavadīt nedēļu.
Paldies, ka man izdabā.
-Es to tā nedomāju, tikai-- -Domāji gan.
Paklau.
Es cenšos.
Pacenties vairāk.
Oho!
Pagaidi, līdz redzēsi baseinu.
Sasodīts!
Nelamājies.
Bet patiešām, tēti. Māja ir milzīga!
Mēs tiešām te paliksim?
Es jau mēnešiem par to runāju.
Pat parādīju tev to internetā un teicu, ka gribu atbraukt.
Tu neatceries, ja?
Jā, nu.
Īpašnieks to pārdod, un noalgoja manu aģentūru to izdarīt.
Pēc mēneša to pārdos, bet līdz tam varam palikt.
Viņi to izīrē.
To es tev arī teicu, bet tu neatceries.
Kurš gribētu māju tādā vietā?
Kāds bagātnieks, kuram apnikuši cilvēki.
Atnes somas.
Te ir skaisti.
Vairs tik garlaicīgi nešķiet?
Vai īpašnieks ir ļoti vecs?
Patiesībā, es nezinu, kuram māja pieder.
Tā ir mantojuma daļa. Divsimt akri zemes.
Visu nokārtoja vidutājs.
Gribēja, lai pārdošanu uzņemos tieši es.
Nāc, Tabtab.
Sveiks, mazais.
Neļauj Tabtabam iet ārā, te ir koijoti.
Varu izvēlēties guļamistabu?
Jā. Tās ir augšstāvā.
Kas tagad?
Man jāuzstāda kamera virtuālajai ekskursijai.
Piedod par grīdu.
Jēziņ!
Es labprāt iedzertu.
20 jūdžu attālumā ir veikals.
Redzēju norādi.
Varētu nopirkt ēdienu un vīnu.
Gribēju šovakar pagatavot teļa šniceli.
Vai arī es varu uzcept burgerus.
Mums ar Annu negaršo teļa gaļa.
Labi.
Tad cepsim teļa šniceles.
Nekļūsti riebīga tikai tāpēc, ka kļūdījos.
Es esmu riebīga?
Es vairs nezinu, kā rīkoties.
Tu izdomāji te atbraukt.
Tev paveicās, jo otra iespēja bija šķiršanās.
Nedomāju, ka tev tas būtu izdevīgi.
Jā, tu dabūtu Annu un visu naudu.
Esmu dzirdējis šos draudus iepriekš.
Tad jau tie ir patiesi.
Man tas riebjas.
Man arī.
Zini? Es arī gribu iedzert.
Aizbrauc nopirkt ēdienu un vīnu.
Anna, ejam. Mammai mums ir uzdevums.
-Beidz, es izklaidējos. -Jā, es zinu.
Ņem.
Man vajag palīdzību.
DZĪVĀ ĒSMA UN ZVEJAS RĪKI AUKSTĀKAIS ALUS
Oho!
Izskatās, ka mēs šeit esam pilsētas švīti.
Mēs esam pilsētas švīti visur, tēti.
MODERNĀ MEIČA 99 PADOMI SEKSĀ, LAI DARĪTU VIŅU TRAKU
-Nepalīdzēsi iepirkties? -Piedod, tēti.
Veci modes žurnāli ir interesantāki.
-Ko tu gribi, lai es daru? -Labi.
Teļa gaļa Akcija!
Čau.
Ko tu lasi?
Neko.
No kurienes tu esi?
No Hjūstonas.
Oho. Tik tālu?
Mani sauc Aizeks.
Anna.
Zini? Tu izskaties pēc manas bijušās.
-Tiešām? -Jā.
Tikai smukāka.
Kur jūs ar tēti paliekat? Es redzēju, kā kopā ienācāt.
Mamma arī te ir.
Viņi nevar sadzīvot.
Viņi slikti pret tevi izturas?
Nē, viss kārtībā.
Mēs paliekam lielā, vecā mājā pie ūdens.
Nekurienes vidū.
Šķiet, ka to zinu. 20 jūdzes uz austrumiem?
Jā, laikam.
Tētis atveda.
Cik tev gadu?
Gandrīz 15.
Tiešām? Izskaties vecāka.
Mēs varētu kādreiz kopā paēst saldējumu.
Man ir 18, es aizvedīšu.
Ar ko tu runāji?
Atradi jaunus draugus?
Apklusti.
Kases aparāts salūzis.
Palīdzēsi salikt maisiņos?
Jā.
Mamma teica, ka tev te patiks.
Viņa arī teica, lai nopērc teļa gaļu.
Viņiem nebija.
Paskaties!
-Sprakšķi. -Tie ir šķebinoši.
Par ko tu runā? Agrāk biji sajūsmā!
Jā, kad man bija desmit gadi.
-Izbeidz, tēti. -Zini, ko?
Pieskaiti klāt.
Labi.
Kopā 58 dolāri un 6 centi.
Te būs 60.
Atlikumu paturiet.
Paldies.
Lūdzu, panes.
Tēti, viss kārtībā?
SĀTANS JŪS VĒRO.
Tev tas vecis nešķita jocīgs?
Nē, it kā ne. Kāpēc?
Varbūt kāds veikals ir tuvāk mājām.
Es neiebilstu te atgriezties.
-Tēti. -Jā?
-Man ir dīvains jautājums. -Droši.
Jums ar mammu viss kārtībā?
Kādā ziņā?
Nedari tā.
Nenovirzi sarunu. Mamma tā dara.
Pasaki taisnību.
Laulībā jāiegulda daudz darba.
Dažkārt neizdodas, kā iecerēts.
Jūs šķirsieties?
-Nē, nē, nē. -Nesatraucies!
-Viss kārtībā, man vienalga. -Kurš satraucas?
Visu manu draugu vecāki ir šķīrušies.
-Klausies. -Nekas īpašs.
Nevajag tā domāt, labi?
Nu...
Es mīlu jūs abus.
-Gribu, lai tu to zini. -Labi.
Dažkārt domāju: "Kā man gadījās tik gudra meita?"
Un tad es domāju: "Viņai droši vien ir ļoti gudrs tētis."
Nezinu gan.
Kāp ārā.
Varbūt Tobijam vajag draugu.
Tas būtu lieliski.
Mammu?
Džesa?
Mammu?
Džesa?
Mammu?
To draņķi nevar atvērt!
Nelamājies.
-Nevari atvērt durvis? -Nē, kanalizācijas vāku Manhetenā.
Jā, durvis.
Man jātiek iekšā, lai uztaisītu virtuālo ekskursiju.
Tev nav atslēgu?
Jā, mājai, baseina mājai, pastkastei, bet ne šīm durvīm.
Džesa, ļauj palīdzēt. Es pamēģināšu.
Labi.
Jā, mēs tās nedabūsim vaļā.
-Jā. -Gribi, lai tās izdauzu?
Vēl ne.
Nopirki teļa gaļu?
Viņiem nebija.
Ko tu nopirki vietā?
Burgeru gaļu grilam.
Es gribu paskatīties.
Tur neiespīd saule.
Dīvaini.
Mājas plānos istabas nebija.
Man šķiet, ka tā ir noliktava.
Vai varbūt panikas telpa?
Spocīgi.
Es atvēršu.
Kā varu palīdzēt?
Jūs esat Annas mamma.
Kurš vaicā?
Es esmu Aizeks. Esam draugi.
Ar Annu?
Es viņu šodien satiku vectēva veikalā.
-Un? -Es tikai atbraucu,
lai jūs ar ģimeni ielūgtu vakariņās.
Esam jūsu tuvākie kaimiņi. Pāris jūdzes uz to pusi.
Tas ir ļoti laipni no tavas puses.
Piedod, mums ir citi plāni.
Mēs esam ģimenes brīvdienās. Tu taču saproti.
Jā.
Ja pārdomāsiet, mēs šovakar gatavosim teļa šniceles.
Mums veikalā bija vairumā.
Teļa gaļa jūsu veikalā?
Jā, mums vakar piegādāja.
Tām ir akcija, neviens nepalaistu garām.
Pasaki man savu adresi, Aizek.
Ja tā padomā, mēs labprāt pievienotos uz vakariņām.
Es tev jau teicu.
Es nepamanīju.
Varbūt viņš melo par to teļa gaļu.
Viņš nemelo, bet tu gan.
Kāpēc tu uzticies svešiniekam, nevis man?
Negribēju neko teikt,
bet vecais onkulis veikalā
uzrakstīja šo uz čeka.
"Sātans jūs vēro".
Viņš droši vien joko vai--
Es negribu ēst vakariņas ar vietējiem dīvaiņiem,
lai tu pierādītu savu taisnību.
Es arī ne.
Labi. Tu vari izbeigt?
Tu taču esi skaista.
Kas tev kaiš?
Kāpēc tu nevarēji nopirkt teļa gaļu?
Es tev jau teicu.
-Es to neredzēju. -Redzēji.
Tev negaršo teļš, tāpēc nenopirki.
Dari, ko gribi, un nospļaujies par sekām.
Tu nerunā tikai par teļa gaļu.
Kāds tu esi ģēnijs!
Annai arī negaršo teļš.
Bet par viņu tu nekad nedomā.
Es domāju tikai par viņu.
-Ja? -Jā.
Viņa būtu ļoti pārsteigta, to dzirdot.
Tagad es esmu slikta māte?
Nevis tu, krāpniek.
Tu nekad. Nē, nē, nē.
Tu esi jaukais, un es esmu riebekle.
Vai tad ne?
Tu vienmēr mēģini panākt, lai Anna tā domātu.
Es nepalikšu te, lai vari mani pazemot.
Ej pie savas padauzas.
Vismaz viņa man uzlaboja pašapziņu.
Tu man uzdzen vēlmi pārgriezt vēnas.
Tad izdari to!
Tu man salauzi sirdi.
Ak mans Dievs.
Es tevi mīlēju.
Es tevi mīlu.
-Esmu tava sieva. -Es zinu.
Kā tu varēji tā izrīkoties?
Kā tu varēji mums to nodarīt?
Tev taisnība. Piedod. Es nezinu, kas man kaiš.
Tu pārtrauci attiecības ar to sievieti?
Jā. Starp mums viss ir beidzies.
Tu zvēri?
Pie Annas dzīvības.
Tieši tāpēc
atvedu mūs šurp.
Es negribēju, lai tu viņu slepeni satiec.
Es gribēju, lai tu mums dod iespēju atgūties.
Es meklēšu palīdzību.
Es tikai...
Ak Dievs.
Ir grūti tev uzticēties.
Tu visu laiku mani sāpini.
Man tik ļoti žēl.
Gribu, lai viss ir kā agrāk.
Mums viss būs kārtībā.
Mums viss būs labi.
Mammu! Tēti!
Oho!
Viss kārtībā, dārgā?
-Jā. -Laikam beidzot apstājās.
Tā notiek, kad viņa uztraucas.
Kā es izskatos?
Kā supermodele, kura dabūjusi pa degunu.
Vismaz mums ir iemesls palikt mājās.
Tas puisis neiedeva numuru, lai atceltu.
Viņu sauc Aizeks.
-Kāda atšķirība, ka nepiezvanīsim? -Viņu sauc Aizeks.
Nevaram viņu un vectēvu nepabrīdināt.
Īpaši tad, ja viņi gatavo maltīti.
Labi, nu--
Ja nu viņi piegružos māju, kad aizbrauksim?
Es rīt aizbraukšu uz veikalu atvainoties.
Negribu, lai Aizeks redz manu asiņaino degunu.
-Es zinu, dārgā. -Ja nu tas atkal sāk asiņot?
-Labi. -Varam paēst gardas vakariņas.
Trijatā.
Tūlīt!
Sveiki, Annas mamma un tēti!
-Ko tu te dari? -Atvainojiet.
Zinu, ka grasījāties nākt ciemos,
bet atgadījās kas jocīgs.
-Kas? -Mūsu cepeškrāsns salūza.
-Nopietni? -Jā.
Izdomājām rezerves variantu.
Atvedām ēdienu šurp, lai pagatavotu jums vakariņas.
Tas ir pie vectēva mašīnā.
Teļa šniceles, sīpoli, burkāni, putraimi.
Vectēvs labi gatavo.
Atvedām arī pudeli vīna.
Purvmalā tā pieņemts.
Varam ienākt?
Mēs pat nomazgāsim traukus.
Jā, protams.
Vectēv! Viņi teica, ka varam nākt iekšā.
Lieliski.
Nāc!
-Paldies par gatavošanu. -Nav par ko.
Mani sauc Džons.
Paklau, tā zīmīte, ko tu man uzrakstīji.
Uz čeka...
Es atceros.
Ko tu ar to gribēji pateikt?
Padod man mērglāzi.
Mazo.
Dažkārt...
kad cilvēks nekrietni rīkojas, atveras durvis.
Es nesaprotu.
Tu esi drošs?
Sātans mūs allaž vēro.
Daži viņu ielaiž iekšā, daži ne.
Man šķita, ka tev tas jādzird, bet...
Negribēju to teikt meitas klātbūtnē.
Atvainojiet, bet es neticu sātanam.
Sātans gan tev tic.
Paldies. Es to novērtēju.
Viņu sauc Tobijs.
Mēs viņu saucam par Tabtabu.
Viņam tu patīc.
Kaķi sajūt vairāk par cilvēkiem.
Labi, Tabtab, ej.
Tā ir ieslēgta?
Nē.
Tu teici, ka dzīvo divatā ar vectēvu?
Jā. Mani vecāki pirms kāda laika nomira.
Viņš mani uzaudzināja.
-Kā tavi vecāki nomira? -Anna.
Neprasi, tas ir nepieklājīgi.
Viss kārtībā.
Man arī interesētu.
Viņi nomira no kaulu vēža.
-Abi divi? -Jā, kundze.
Vectēvs saka, ka kaulu vēzis ir vissāpīgākais veids kā nomirt.
Bet viņš saka daudz īpatnēju lietu.
Viņš ir nevaldāms.
Kādas ir tuvējās skolas?
Kāpēc? Gribat te pārvākties kopā ar Annu?
Nē.
Es neko daudz par skolām nezinu.
Vectēvs man visu iemācīja.
Es kādreiz vadīšu veikalu.
Tas ir tik forši!
Tu tiešām tā domā?
Jā.
Man patīk tavs krekls. Tas piestāv acīm.
Cik tev ir gadu, Aizek?
Astoņpadsmit.
Mēģinu izaudzēt bārdu.
Tu zini, kuram pieder šī māja?
Es par viņiem neko daudz nezinu.
Viņu te nekad nav.
Tiešām?
Es gaidīju, ka zināsi, kā jau tuvākais kaimiņš.
Vakariņas tūlīt būs gatavas. Izskatās garšīgi.
Garšo lieliski.
Tu esi lielisks pavārs.
Mans vectēvs prot visu.
Tava mamma noteikti arī labi gatavo.
-Viņa... -Viss kārtībā, dārgā.
Kulinārija nav mana stiprā puse.
Es ar to nekad neesmu aizrāvusies.
Šeit tā nav aizraušanās.
Tā ir nepieciešamība.
Mums jūdzēm tālu nav neviena restorāna.
Ja neproti gatavot, nevari paēst.
Es protu to darīt, Aizek. Bet tā nav mana kaislība.
Katram savas kaislības.
Neiebilstat, ja aizdegšu kādu sveci?
Nē.
Tas būtu jauki.
Aizek.
Jā, kundze.
Kā tu zināji, kur ir sveces?
Veiksmīgs minējums.
Laikam kaķi nav vienīgie, kas sajūt lietas.
Smieklīgi, ne, vectēv?
Ak vai, ziniet...
Man nav sērkociņu.
Es virtuvē sameklēšu.
Džon, palīdzi man.
Es gribu, lai viņi dodas prom.
Paklau, viņi ir dīvaini,
bet viņi nav izdarījuši neko sliktu.
Man nepatīk, kā tas dīvainais puika skatās uz Annu.
Un kā viņš zināja, kur ir sveces?
Labi, paēdīsim vakariņas un teiksim, ka ejam gulēt.
Nevaram tikt no viņiem vaļā ātrāk?
Tu teici, ka nevajag viņus nokaitināt.
Labi.
Gribu, lai viņi pazūd uzreiz pēc vakariņām.
Negribu atstāt Annu ar viņiem vienu.
Sasodīts, aizmirsām sērkociņus.
Ejam. Pateikšu, ka neatradām.
Mammu, tēti, Aizeks tikko izdarīja kaut ko stilīgu.
Viņš atrada sērkociņus?
Viņš pieskārās svecēm ar pirkstu, un tās aizdegās.
Tu vari atkārtot to triku?
Es tev parādīšu vēl daudz triku, Anna.
Aizek, mēs ar Džonu aprunājāmies.
Esam pateicīgi par maltīti,
bet pēc brauciena esam ļoti noguruši.
Iesim gulēt uzreiz pēc vakariņām.
Gribēju jums ar vectēvu to pateikt.
Oho, vectēv! Dzirdēji?
Viņi mūs aicina pārnakšņot.
Nē, es--
Esam aizkustināti.
Neviens mūs vēl nekad nav aicinājis palikt tādā mājā.
Es jūs neaicinu pārnakšņot. Es...
Es saku, ka jums pēc vakariņām jādodas prom.
Ja ne pat ātrāk.
Bet mēs desertam atvedām saldējumu.
Mēs to apēdīsim, kad būsiet prom.
Beidziet.
Ko mēs izdarījām?
Zinu, ka mājā pietiek vietas mums visiem.
Sešas guļamistabas, ja nemaldos.
Neskaitot spēļu istabu.
Vai papildu istabu.
Vai pat to slēgto istabu, kurā nevarat iekļūt.
Kā tu zini par slēgto istabu?
Kā tev šķiet?
Tu jau iepriekš esi bijis šajā mājā.
Meitēn, tev asiņo deguns.
Mammu, es slikti jūtos.
Ak Dievs.
Anna, Anna!
Turi viņu.
Jēziņ!
Man vajag uz tualeti.
-Anna. -Dārgumiņ?
-Vedīsim viņu uz dzīvojamo istabu. -Labi.
Anna.
Mosties. Mosties.
Mosties.
Hei!
Tev viss kārtībā? Viss labi?
Dārgumiņ.
-Tu dzirdi manu balsi? -Tu mani dzirdi?
Mamma ir blakus. Es esmu te.
Tev viss būs labi.
Mammu.
Kas notika?
Tu paģībi.
Tev atkal asiņoja deguns.
Man jānomazgā seja.
Viss kārtībā. Esmu redzējis asinis.
-Daudz vairāk. -Jums jāiet prom.
Neesmu drošs, ka jūs to vēlaties, kundze.
Viņa ir droša. Mūsu meita slikti jūtas.
Tēti, es jūtos labi.
-Nē, Aizek. -Nē, nejūties.
Pietiek. Izbeidz.
Vectēvam vajag laiku. Dažreiz viņam ir vāja strūkla.
-Tad pagaidi mašīnā. -Mammu!
-Viss kārtībā. -Oho!
Laikam patīku vienīgi kaķim.
Tādu pateicību saņemu par teļa šniceli?
Anna, tev taču es patīku?
Es to jūtu.
-Kā sievietei patīk vīrietis. -Izbeidz!
Pietiek, Aizek. Ej prom.
Es zināju, ka netiksiet iekšā slēgtajā istabā.
Tā ir vienīgā atslēga.
Šķiet, ka vectēvs kaujas ar jūsu kaķi.
Tobij?
Pagaidi.
Tobij!
-Tobij! -Kas, pie velna, te notiek?
Tu savainoji mūsu kaķi?
Es meklēju vannas istabu.
-Durvis bija vaļā. -Tobij!
-Kaķis ieskrēja iekšā. -Tobij!
Es laikam tās netīšam aizvēru.
Tu melo. Tās durvis visu laiku bija slēgtas.
Vectēvs nekad nemelo.
Tobij!
Tev arī ir tās istabas atslēgas?
Tobij!
Atdod man atslēgu. Atdod!
-Tobij! -Dod man to nolādēto atslēgu!
-Šo atslēgu? -Jā!
-Atdod to man. -Jēziņ!
Vectēv, man sāp.
Redzi, Džon? Es solīju parādīt trikus.
Kas notiek?
Labi, ka mums ir sveces.
Anna, tev viss kārtībā?
Vācies prom kopā ar savu mazdēlu.
-Viņš nav mans mazdēls. -Ko?
Ko tu ar to gribi teikt?
To, ka viņš nav mans mazdēls.
Labi. Ziniet, ko?
Iedodiet mums atslēgu. Paņemsim kaķi un izsauksim policiju.
Pietiek.
Tobijam kāds dara pāri, tēti! Kāds viņam uzbrūk!
Dari kaut ko, tēt!
Tobij!
Ak vai!
Tobijs ir miris?
Klausies, atdod man atslēgu!
Paskaties aizmugurējā kabatā.
Jēzus Kristus.
Sasodīts.
-Vēršu vaļā. -Nē! Apstājies!
-Džon, lūdzu. Nevajag. -Es vēršu vaļā durvis.
Mēs dzirdējām-- Tur kaut kas ir.
-Tur ir Tobijs! Ver vaļā! -Tur ir kaut kas--
Tur ir arī kaut kas cits. Mēs visi to dzirdējām. Lūdzu, nevajag--
Varbūt tur ieskrēja koijots, kad atvērās durvis.
Koijots. Sliktas ziņas Tabtabam.
Nē, nē. Pietiek!
-Es veru vaļā tās nolādētās durvis. -Lūdzu, nedari to!
-Paej malā! -Tu esi neprātīgs?
-Lūdzu, Džon, iesim. -Nu taču!
Atver durvis. Tēti, atver durvis.
Sasodīts, laikam atnesu nepareizo atslēgu.
Labi. Varam iet, lūdzu?
-Varam iet? Ak Dievs. -Nevaram iet!
Mēs nevaram pamest Tobiju, mammu!
Klausies, tas ir kaķis. Nopirksim citu kaķi.
Tiešām.
Vectēv, tu atradi vannas istabu?
-Jā. Tā ir tur. -Mums jātiek prom.
Protams. Tagad es atceros.
Man žēl par jūsu kaķi.
Ej ellē.
Klau, nāciet man līdzi.
Mums jāparunā, pirms atgriežas Aizeks.
-Nāciet man līdzi. -Nāc šurp.
Mums jāiet. Mums jāiet.
Jūs mūs plānojat aplaupīt? Ja?
Jums nav nekā, ko mums gribas vai vajag.
Tad kāpēc jūs esat te?
Kā jau viņam teicu.
Kad cilvēks izdara ko nekrietnu, atveras durvis.
Tu esi traks, tāpat kā tas puika.
Kaut ko nekrietnu? Ko, piemēram?
Piemēram, melo.
Krāpjas.
Slepkavo.
-Neesat lasījuši Bībeli? -Ak Dievs.
Veikalā Aizeks bija tik jauks pret mani.
Viņš teica, ka izskatos, kā viņa bijusī.
Tagad viņš ir tik nejauks.
Jā, nu,
Aizeks tāds ir.
Ja Aizeks nav tavs mazdēls, kas viņš ir?
Viņš kādu vasaru pēkšņi uzradās.
Iznāca no purva.
Teica, ka viņa vecāki nomira un atstāja viņam daudz naudas.
Tā arī nepateica savu uzvārdu.
Bet viņam nebija kur dzīvot.
Nebija nekādu mantu.
Tāpēc es viņu uzņēmu savās mājās.
-Tu viņu uzņēmi? -Stop!
Neesmu beidzis runāt.
Viņam nav izglītības.
Bet viņam ir krietna kristieša dvēsele.
Laikam esmu viņa palīgs, kā saka.
Ak Dievs.
Cik ilgi viņš jau dzīvo ar tevi?
Grūti pateikt. Viegli zaudēt laika izjūtu,
dzīvojot purvmalā.
Kādus pāris gadus varbūt.
Varbūt dekādes.
Nevar būt.
Lieta tāda,
ka viņš nekad nekļūst vecāks.
Viņam labi padodas burvju triki, vai ne?
Bet viņš vienmēr izskatās vienādi.
Varbūt 18 gadus vecs.
-Muļķības. -Ļauj viņam runāt!
-Nē, tās ir muļķības! -Ļauj viņam runāt!
Es gribu uzlikt mūziku.
Lai Aizeks nedzirdētu.
Man ir vēl kaut kas stāstāms.
Džīnas Alisonas Dziesmu izlase
Tu gribi teikt, ka viņa par mums uzzināja?
Es nebiju pietiekami uzmanīgs. Muļķīgi rīkojos.
Jā, viņa man sekoja. Es tikko to uzzināju.
Viņa, iespējams, mūs vēro.
Tā nav dziesma, ko meklēju.
Neticami, ka viņa zina.
Viņa spiež mani braukt ceļojumā ar Annu.
-Kas tas ir? Kas tas ir? -Es visu sabojāju.
-Būs labi. -Es tev saku,
viņa ir ļauna.
Tev nav ne jausmas.
Man turpmāk jābūt uzmanīgākam.
Kad atgriezīšos, viss būs citādi, Vivjena.
Iesniegšu šķiršanās prasību, un varēsim kopā sākt jaunu dzīvi.
Nē, nē, nē!
Jā, jā.
-Nē. -Jā.
-Beidz. -Viss būs labi.
Džesika, lūdzu. Es nesaprotu, kas notiek.
Es tevi tik ļoti mīlu.
Es tevi vairāk.
Kā tu to dabūji?
Tas ir viens no Aizeka burvju trikiem.
Paklau, ej ellē ar tām burvestībām!
Vai tas bija pa īstam?
Tas bija pa īstam.
Tu turpini tikties ar Vivjenu, ja?
Ja?
Un tu plāno...
plāno no manis šķirties?
Nē. Es tā viņai teicu, bet es tā nedomāju.
Ak Dievs. Tu mūs abas visu šo laiku čakarē.
Un tu man meloji.
Nespēju noticēt.
Paklausies, nekļūsti emocionāla.
Es varu būt, kāda vien gribu.
Ne Annas klātbūtnē.
Ne Annas klātbūtnē? Tu esi mēsla gabals.
Tēti, tu pametīsi mūs ar mammu?
Es tevi novākšu.
Skaties.
Džīnas Alisonas dziesmu izlase. Redzi?
Nē. Tu esi melis, tāpat kā tas puika.
Jūs gribat man ieriebt.
Mēs ar Annu braucam prom.
-Lūdzu, nevajag. -Tu esi pretīgs.
-Lūdzu, nē. -Redzi?
Ej ellē.
Es šķiros no tevis. Viss ir cauri.
-Uzklausi mani, Džesika! -Es dodos prom.
-Aiziet, celies augšā. -Nē, es nevaru atstāt tēti.
Džesika!
Es dodos prom.
Sveiki. Ko es nokavēju?
Tobij?
Ak Dievs.
Pagaidiet, es sapratu.
Izņemot Annu,
jūs visi esat uz vienu roku?
-Par ko? -Par šo.
Jūs visi sadarbojaties, vai ne?
Jums abiem ar veco ir slēgtās istabas atslēgas?
Un tu,
tu pazīsti tos cilvēkus, tu viņiem samaksāji.
Tu to visu izplānoji un slepeni mani ierakstīji,
lai varētu atriebties.
Tu negribi atjaunot laulību. Tu gribi atriebties.
Tu esi traks!
Es zināju, ka tu esi ļauna. Es zināju.
Bet nezināju, ka esi psihopāte.
Kā tu varēji to nodarīt Annai?
Es nekad neesmu šos cilvēkus satikusi.
-Es zvanu policijai. -Zvani, piezvani tūlīt.
Kurš paņēma manu telefonu?
-Kur ir mans telefons? -Izbeidz, tēti! Izbeidz!
Varbūt tā bija Vivjena. Varbūt viņa tevi iegāza.
Tev tas neienāca prātā?
Tu esi melīgs, neuzticams mūlāps,
un viņa droši vien ir tāda pati.
Tu esi tā, kura mani izsekoja un vajāja.
Tieši tā. Varbūt viņa dara to pašu?
Lūdzu, beidziet!
Pirms atskaņoji to ierakstu...
tu gribēji kaut ko teikt?
Gribēju pateikt, ka slēgtajā istabā ir kaut kas, kas jums jāredz.
-Velns! -Kas?
Tur kāds ir.
Kur?
Es kaut ko redzēju pie ūdens.
Varbūt koijots.
Jā, iespējams. Varbūt vilks.
Klaiņojošs suns.
Tur!
-Es neredzu. Kur jāskatās? -Es arī redzēju.
Droši vien tikai koijots. Vai vilks.
Labāk tomēr pārbaudīt.
Labi, ka šautene te vēl ir.
Ak vai.
Neuztraucieties.
Ja esat krietni cilvēki, izdzīvosiet.
-Uzmanies, lūdzu. -Pagaidi.
Kā strādā tā kamera?
Paskaties, vectēv. Es esmu filmu zvaigzne.
Nefilmē mani.
Aizek.
Aizek, ko tu gribi?
Es gribu, lai tu parūpējies par kameru.
Es kādreiz būšu slavens.
Gluži kā Čārlzs Mensons.
Vienmēr runā par Dieva dēlu.
Vai sātanam arī ir dēls?
Viela pārdomām.
Lūdzu, noliec šauteni.
-Iziesim ārā, Džon. -Nē.
-Kāpēc ne? -Jo tu mani nošausi.
Nošaušu?
Es domāju, ka iesim medīt koijotus.
Mēs varam aprunāties. Aprunāsimies, lūdzu?
Noliksi nost šauteni, lūdzu?
-Lūdzu? -Džesika.
Labi.
Iedošu šauteni vectēvam.
Viņš var palikt te kopā ar tavu sievu un meitu.
Labi, Džon. Bez šautenes.
Iesim pastaigāties.
-Džon. -Nē, tēti. Tēti!
Palieciet te. Būs jau labi.
-Tēti, neej. -Būs labi.
-Neej, tēti. Neej. -Es zinu, zinu.
Būs labi.
Beidz, meitenīt.
Tev nav no kā baidīties.
Es neesmu briesmonis.
Tā nebija mūsu vienošanās.
Vajadzēja tikai mūs aplaupīt un nošaut Džesiku.
Ko, pie velna, tu tur dari?
Kāda velna pēc tu mani grūsti?
Kā tu ierakstīji mani un Vivjenu?
-Maģija. -Ak tā?
-Jā. -Man jāizskatās nevainīgam,
un tev ticamam – Annas dēļ!
Es neesmu ticams?
Viņas nezina, ka man ir 21, ka es biju armijā.
Tu bojā manu plānu.
Es to bojāju?
Es nemēģinu nogalināt savu sievu.
Nerunā tā.
-"Nogalināt"? Nogalināt. -Nesaki tā.
-Tev nepatīk tas vārds.
-Nogalināt, nogalināt. -Nesaki tā. Nesaki tā.
Nesaki tā. Nesaki tā, Aizek.
Nepieskaries man.
Tas bija izcils plāns.
Es zināju, ka viņa mani te atvilks.
Viņa bez apstājas runāja par to stulbo māju.
Ilgi plānoju stratēģiju un meklēju tevi.
Jā.
Nav viegli atrast pasūtījuma slepkavu.
Jāiet uz bīstamām vietām.
Ja viss aizies šķērsām, es tev nemaksāšu.
Jā, jo tu būsi cietumā.
Tāpat kā tu.
Kopā ar to trako veci, ar ko sadarbojies.
Viņš nekad vairs neredzēs dienasgaismu.
Tu nokļūsi uz elektriskā krēsla.
Tu visu izplānoji.
Mēs esam tikai laucinieki.
Kas tajā istabā notika ar mūsu kaķi?
Varbūt koijots viņu nogalināja, un es atdzīvināju?
Tieši par to es runāju.
Beidz baidīt cilvēkus ar savu vudū.
Dari savu darbu.
Tas ir mans darbs.
Labi.
Noturi vilcienu uz sliedēm, un dabūsi savus 100 tūkstošus.
Aizvedīsi mašīnu uz Meksiku, kā plānojām.
Man šķiet, ka tu mēģini mani kontrolēt.
Tu gribi tikt vaļā no sievas.
Gribi labu stāstu, ko teikt savam bērnam,
policijai un jaunajai draudzenei.
Tas nav tik viegli.
Vajag uzticēšanos.
Tu esi drošs, ka gribi to turpināt?
Mēs to visu varam atcelt.
Nē, neatceļam, bet rīkojies kā norunāts.
-Labi. -Labi.
Ej iekšā, aplaupi mūs,
un, kad iesim uz slēgto istabu,
iešauj Džesikai galvā un pazūdi.
Labi.
Viņi tik ilgi ir prom.
Es varētu atkal uzlikt mūziku.
Nē.
Viss kārtībā.
Kā...
Kā tevi patiesībā sauc?
Vari saukt par vectēvu.
Vectēvs. Vectēvs.
Es gribu tev uzdot jautājumu.
Jā?
Man šķiet, ar Aizeku kaut kas nav kārtībā.
Man šķiet, ka viņš ir ļauns un grib darīt cilvēkiem pāri.
Jā, daždien es arī tā domāju.
Bet tu neesi tāds kā viņš.
Vismaz tā nešķiet.
Tātad...
Es gribu izteikt piedāvājumu.
-Piedāvājumu? -Jā.
Atbrīvo mani un meitu.
Mēs izlavīsimies ārā. Aizeks mūs neredzēs.
Iekāpsim mašīnā un brauksim prom.
-Un tētis? -Klusu.
Jūs aizbrauksiet uz policiju.
Es pateikšu, ka tu esi nevainīgs.
Teikšu, ka tu esi gūsteknis, tāpat kā mēs.
Bet man ir šautene.
Man šķiet, Aizeks tevi piespieda.
Es to zinu.
Es nevaru viņu nodot.
Ja tu mūs atbrīvosi, es tev atdošu visu, kas man ir.
Mammu, kas būs ar tēti?
Mēs nevaram viņu nolemt nāvei.
Kuš!
Viņi tūlīt būs atpakaļ.
Sasodīts.
Nespēju noticēt, ka gribēji pamest tēti.
Nesaki viņam, ka es tā teicu.
Neredzējām nevienu koijotu.
Bet mēs aprunājāmies.
Kundze, jūsu vīram ir taisnība.
Mēs gribam jūs aplaupīt.
Mēs ar vectēvu jūs ieslēgsim tajā istabā.
Mēs jau pāris nedēļas reizēm ielavāmies šajā mājā.
Domājām, ka esat jaunie īpašnieki.
Jums nepaveicās.
Kā ar kaulu vēzi.
-Jūs mūs ieslēgsiet tajā istabā? -Jā, kundze.
Kad būsim paņēmuši jūsu naudu un mašīnu.
Tas bija viņu plāns.
Mēs nomirsim, ja jūs mūs ieslēgsiet. Kā mēs tiksim ārā?
Mēs piezvanīsim policijai, atstāsim anonīmu ziņu.
Es atstāšu ēdienu un ūdeni.
Paldies. Es viņiem uzticos.
Tu esi sasodīts muļķis. Viņi nezvanīs policijai.
Manai meitai ir 14 gadu.
Lūdzu, es jūs lūdzu, nedariet to.
-Es jums apsolu. -Apsoli?
-Tavi solījumi neko nenozīmē. -Nomierinies!
Tavi solījumi nozīmē vēl mazāk. Kāpēc lai es nomierinātos?
Džesa.
Istaba vai lode.
Būs labi.
Nevelciet garumā.
Kas tā par vietu?
Kāpēc jūs to darāt?
Mums jāaizmirst domstarpības
-un jādara tas, ko viņi-- -Nerunā ar mani!
Tu pirmais, Džon.
Es?
-Viss kārtībā. -Tēti.
-Aiziet. -Nē.
-Nē. Nē. -Labi.
Tēti!
Nu taču.
Aizek?
Aizek, ko tu dari?
Es tevi nogādāju tur, kur tev jābūt.
Aizek, laid mani ārā.
Džon.
Aizek? Laid mani ārā.
Džon.
Slepkavība.
Laid mani ārā, Aizek.
Aizek. Aizek.
Aizek!
Es tevi nogalināšu!
Aizek, atver durvis. Atver durvis!
Es tevi saplosīšu gabalos.
Redziet, kundze.
Viņš droši vien jūs daudzkārt ir krāpis.
Ar daudz dažādām sievietēm.
Bet jūs viņu vienmēr pieņemat atpakaļ?
-Par ko viņš runā? -Es nezinu.
Anna.
Meitiņ, neklausies Aizekā.
Neklausies viņā.
Aizek! Ko tu dari?
Jūs jau ilgi izliekaties, ka ar vīru viss ir kārtībā.
-Anna! -Laiks skatīties patiesībai acīs.
Laid mani ārā!
Aizejiet ielaist.
-Neuztraucieties. -Aizek!
Mēs ar vectēvu paliksim kopā ar Annu.
Nē. Mammu, nepamet mani.
Nē, nepamet mani, mammu.
-Nolādētais mūlāps! -Mammu.
Aizek!
Atver durvis! Atver durvis!
Atver tās nolādētās durvis!
Anna? Anna.
Meitiņ, neklausies, ko viņš saka.
Viņš ir melis.
Ja viņš mani aprunā, atceries, ka viņš melo.
Labi?
Tāpat kā tava māte.
Tāpat kā tava nolādētā māte!
Tu.
Ak Dievs. Tu esi viņa sieva.
Man ļoti žēl. Saņēmu īsziņu.
-No mana vīra? -Jā.
Tu zināji, ka viņš ir precējies.
Tu esi tikpat nekrietna kā viņš.
Man ļoti, ļoti žēl.
Viņš man teica, ka ir viens pats.
Lai nekavējoties braucu šurp.
Redzi? Braucu, cik ātri varēju.
To nesūtīja mans vīrs.
-Ko? -Māju šobrīd aplaupa.
Tie vīri ir iekšā. Viņi ieslodzīja Džonu.
-Nopietni? -Jā. Mana meita arī tur ir.
Viņi paņēma Džona telefonu, lai atvilinātu tevi šurp.
-Kāpēc? -Lai nodarītu tev pāri.
Viņi ir traki. Viņiem ir šautene.
Labi, es palīdzēšu, kā vien varu.
Es piezvanīšu policijai.
Telefoni nestrādā. Tev ir kaut kas, ko izmantot kā ieroci? Nazis?
-Piparu gāze. -Iedod to man.
-Labi. -Tev jābrauc uz policiju.
Pasaki, ka mums piedraud ar ieroci.
Vecs vīrs un pusaugu puisis.
Vai Džonam viss kārtībā? Annai?
Nepiemini manas meitas vārdu.
Tu man izraisi riebumu.
Es atbraucu izšķirties no Džona.
Man vienalga. Vari viņu dabūt.
-Viņš teica, ka viss-- -Apklusti.
No šī brīža, mana meita ir mana ģimene.
Ja neatgriezīsies ar policiju un es izdzīvošu,
zvēru, ka tevi atradīšu un nogalināšu.
Es atvedīšu policiju. Es zvēru.
-Brauc. -Labi.
Nē, nedari tā.
Viņa ir prom pārāk ilgi.
Izved Annu ārā un paņem benzīnu.
Anna!
Tēti! Tēti!
Anna! Aizek, tu mani piekrāpi.
Tu mani piekrāpi!
Tu piekrāpi pats savu ģimeni.
Es aprakšu katru centu no tās naudas. Tu neko nedabūsi!
Tu tiešām domā, ka es to daru naudas dēļ?
Ieliec atslēgu, Aizek.
Ieliec atslēgu!
Ieliec atslēgu, Aizek! Laid mani ārā!
Atver tās nolādētās durvis!
Aizek. Aizek!
Atver durvis!
Paskaties skapī, Džon.
Tas ir vienīgais ceļš ārā.
Ātri ver vaļā skapi, Džon.
Nu taču.
Sasodīts.
Ak Dievs.
-Pamēģini vēlreiz, Vivjena. -Es mēģinu.
Labi.
-Ak Dievs. -Vivjena.
Durvis neveras vaļā.
-Kas notiek? -Esmu ieslodzīta.
-Džesika. Uzmanies! -Mammu!
Vectēvs man liek to darīt.
Apstājies.
Tieši tur.
Jauka nakts ugunskuram, ne?
Vismaz Aizeks tā saka.
Mēs izsaucām policiju.
Viņi ir ceļā.
Tu zini, ka tā nav patiesība.
Aizeks to visu kontrolē, vai ne?
Bet kāpēc?
Varbūt viņam nebija nekā labāka ko darīt.
Tā ir tik smaga, mammu. Nevaru noturēt.
Sāc liet benzīnu uz mašīnas.
Tur iekšā ir sieviete!
Tā sieviete ir nekrietna.
-Tu zini, ko viņa ar tavu tēvu-- -Hei!
-Nesaki to. -Kāpēc?
Gribi pasargāt viņa reputāciju?
Es sargāju savu meitu.
Anna.
Sāc liet benzīnu, citādi es nošaušu tavu mammu.
Dari to pats. Neliec to darīt manai meitai.
Tas tā nestrādā.
Nedari to. Nedari to!
Nedari to.
-Lūdzu, izbeidz! -Nē. Atkāpies.
Es to izdarīšu.
-Labi. -Nē!
Nē.
-Nedari to! -Anna, aizver acis.
Mammu.
Nē, Džesika!
Nē!
Ielej arī aiz pārsega.
Man ļoti žēl! Nē, Džesika!
Ak Dievs! Nē, Džesika, lūdzu!
-Džesika, nē! -Man tik ļoti žēl.
Nē!
Džesika! Piedod! Piedod man, Džesika!
Lūdzu! Izbeidz!
Džesika! Lūdzu! Apstājies!
Nē!
-Nedari to! Nē! -Kas no zemes nācis,
par zemi jāpaliek.
Nē, Džesika! Ak Dievs!
Gluži kā cept teļa gaļu.
Ak Dievs!
Lūdzu, Džesika, nē!
Palīdzi man! Nē!
Nē!
-Anna, bēdz! -Džesika! Nē!
Mēsla gabals!
-Anna! -Mammu!
Ak Dievs. Vivjena. Vivjena.
Ak Dievs. Vivjena.
Ak mans Dievs!
Sasodīts. Vivjena!
Nolādēts!
Dārgā, viss būs labi.
Nāc šurp, Anna. Skaties uz mani.
Paskaties uz mani. Tev viss kārtībā?
Labi. Dārgā. Ak Dievs.
Atslēgu nav. Sasodīts. Aizekam ir visas atslēgas.
Tētim ir otra atslēga.
Dārgumiņ, tev jāpaliek te. Paklausies.
-Ko? -Ja tu ieraugi Aizeku,
-kliedz... -Nē.
-un nošauj viņu. -Nē, nē, nē.
-Mammu, es nevaru. -Jā, tu to vari.
-Es to nevaru. -Tev izdosies.
Paklausies. Tu nomērķēsi
un šausi, un es skriešu šurp.
Mērķē uz viņa acīm, labi?
-Paklausies. Paklausies. -Es to nevaru, mammu!
Ja nemēģināšu izglābt tavu tēvu, tu man nekad to nepiedosi.
Labi. Labi.
Mammu, ko tu darīsi?
Paņem to. Tā ir piparu gāze.
Es atradīšu Aizeku.
Aizek?
Aizek.
Vectēvam tevi vajag.
Viņš ir smagi ievainots.
Džon?
Hallo!
Džon?
Džon.
Džesa!
Vai Annai viss kārtībā?
Viss labi.
Aizeks teica, ka atbrauca Vivjena.
Un viņi viņu nogalināja.
Nē.
Vivjena...
Vivjena ir dzīva.
Viņa...
Viņa tevi gaida.
Džon, tev ir mašīnas atslēgas?
Aizeks tās paņēma.
Džesika.
Pasaki Vivjenai, ka es viņu mīlu.
Es to izdarīšu.
Hei.
Mammu!
Nenāc tuvāk.
-Kāpēc? -Es tevi nošaušu.
Mammu, te ir Aizeks! Mammu!
Tu esi kādreiz šāvusi?
Tu ievainoji manu tēti?
Tu esi tik skaista, kad raudi.
Tu esi tik laba meitene, Anna.
Tik maigs un šķīsts raksturs.
Izbeidz.
Beidz runāt.
Es zinu, kā tu jūties.
Es arī esmu to piedzīvojis.
Tu esi pelnījusi ko labāku par saviem vecākiem.
Tu esi pelnījusi mīlestību.
Mani vecāki mani mīl.
Izturas kā pret placentu.
Tā nav taisnība.
Tā nav taisnība!
Gribi doties ar mani izbraucienā?
Nē.
Tu pat nezini, kurp braukšu.
Es tev varu parādīt neticamas lietas.
Man netālu ir piesieta laiva.
Vectēvs par to neko nezināja.
Mēs varam pazust purvā. Neviens mūs nekad vairs neredzēs.
Es daudzām meitenēm to nepiedāvāju.
Tas ir rets brīnums.
Gluži kā tu.
Rets brīnums.
Anna!
Mammu!
Laid viņu vaļā!
To es nevaru, kundze.
Es gribu jūsu meitu ņemt par sievu.
-Neesmu redzējis smukāku meiteni. -Tu degsi ellē par nodarīto.
Esmu tur jau bijis. Nesalīdzināmi ar Zemi.
Anna, esi stipra.
Jūs zināt, kāpēc tā notika, vai ne?
Jūsu vīrs mani un vectēvu noalgoja jūs nogalināt.
Tā nav taisnība.
Ir gan.
Viņš domāja, ka esam parasti laucinieki.
Viņš nesaprata zvēra dabu.
Patiesībā,
Džonam bija jāmirst.
Nevis tev.
Vai tavai burvīgajai Annai.
Nolādēts!
Nē!
Nedari pāri manai mammai.
Hei!
Pagaidi. Aprunāsimies.
Ja esi krietns, izdzīvosi.
Tikai ākstījos, ka precēšu jūsu meitu.
No mana skatu punkta, laulība ir naglu bedre.
Kas, pie velna, tu esi?
Es sevi uzskatu par morālo kompasu.
Cilvēki noiet no ceļa,
un es viņus uzvedu atpakaļ.
Es un mans vecais uzbūvējām šo māju tādiem cilvēkiem kā jūsu vīrs.
Slepkavas, meļi, krāpnieki
un grēcinieki, visi ir vienādi.
Tā viņus pievelk kā magnēts.
Mans uzdevums ir viņus nogalināt.
Tu esi traks.
Esmu dzīvojis vairākus gadsimtus.
Varbūt esmu dēmons.
Varbūt esmu eņģelis.
Vai ļoti apjucis pusaudzis.
Lūdzu.
Ņem.
Anna.
Dārgā, Aizeks mirst.
-Man tik ļoti bail, mammu. -Mums jābrauc prom.
Ej. Ej! Mums jābrauc.
Viss būs labi. Skrien. Skrien!
Skrien. Skrien.
Paldies Dievam.
Paskaties telefonā. Tūlīt pat, lūdzu.
Tev ir zona?
Man nav. Kāpēc tas nestrādā, mammu?
Tas nestrādā.
Vai Aizeks tev ko nodarīja? Viņš tev pieskārās?
-Nē. -Nē?
Mēs atstājām tēti, mammu. Mums jāgriežas atpakaļ.
Kas būs ar tēti, mammu?
-Kas būs ar tēti? -Kas būs ar tēti?
Paklausies. Mēs esam drošībā.
Nekam citam nav nozīmes. Mēs esam drošībā.
VIRDŽAS APGABALA ŠERIFA KANTORIS
Es jau teicu, ka tur nav nevienas mājas,
kas atbilstu jūsu aprakstam.
Man kaut kas notika ar telefonu un datoru,
un bilžu vairs nav.
Nav tā, ka es jums neticu.
Mēs bijām tajā mājā. Es biju nekustamā īpašuma aģente.
Māja ir īsta. Mums tā jāatrod, tāpat kā mans vīrs.
Mums jāatrod arī Aizeks un vecais vīrs.
Purvmalā ir viegli apjukt.
Mēs neesam apjukušas.
Aizeks mēģināja mūs nogalināt.
Mans tētis ir miris.
Kā jau teicu, aizsūtīsim šerifa palīgus.
Nezinu, kas patiesībā notika starp jums un jūsu vīru,
bet ja viņš tur ir, mēs viņu atradīsim.
Viņš droši vien ir apmaldījies.
Varbūt viņš vēl ir dzīvs.
Jūs manī vispār neklausāties.
Es jūs dzirdēju, bet jūsu teiktais ir neloģisks.
Aizvediet mani uz šo adresi.
Es gribu pati to redzēt.
Tur nav nevienas mājas. Tikai purvs.
Brauksim, kolīdz būsiet gatava.
Mana meita paliks iecirknī.
Mammu.
Ir drošāk atstāt tevi šeit.
Tāpat kā atstāji tēti?
Vai viņš ir drošībā?
Apsolu, ka būšu pēc pāris stundām atpakaļ.
Es zvēru, ka te bija māja.
Tā bija...
Tā bija liela māja.
Piebraucamajā ceļā bija ugunsgrēks.
Kur?
Tur.
Tas bija... tieši tur.
Kā jau teicu, viegli apjukt.
Es neesmu apjukusi. Tiešām, nē.
Tad pasakiet, vai esam nepareizajā vietā?
Nē.
Es nezinu.
Varu jūs aizvest tālāk, saprāta robežās.
Tas notika šeit.
Jums taisnība.
Te nekā nav.
Te nav nevienas mājas.
Man ļoti žēl, kundze.
Aizvediet mani atpakaļ uz iecirkni.
Godīgi sakot, jūs neesat pirmais cilvēks,
kas vēršas pie manis ar neprātīgu stāstu par kādu māju.
Jūs varat braukt ātrāk, lūdzu?
Vispirms, izdariet man pakalpojumu.
-Nu? -Atveriet cimdu nodalījumu.
Ak Dievs.
Bet tā bija mājā. Kā jūs to dabūjāt?
Tas nozīmē, ka nofilmējām Aizeku.
Ieslēdz to.
Mēs esam aizmugurē, kundze.
Ak kungs.
Izslēdziet to.
Tas skan visās stacijās.
Tas nav ie-- Nevar būt.
Tie bija... viņi.
Ieelpojiet.
Tas nav pa īstam.
Nē, tas nevar būt.
Aizeks un vectēvs palīdz saglabāt mieru.
Es nezinu, kas viņi ir. Viņi nav cilvēki.
Jūs esat traka.
Mēs aizsargājam Aizeku.
Viņš tiek galā ar nekrietniem cilvēkiem.
Kā zirneklis, kas ķer mušas.
Viņš viņus nosūta pa taisno uz elli.
Tā ir ilūzija.
Turpiniet tam ticēt.
Purvā notiek daudz dīvainu lietu.
Es visiem pastāstīšu, kas notika.
Kurš jums ticēs?
Aizeks nedara pāri krietniem cilvēkiem, tikai ļaunajiem.
Bet es neesmu ļauna.
Tā ir tikai gradācija.
Debesis un elle ir vienas izvēles attālumā.
Aizeks jums deva otro iespēju. Izmantojiet to.
Esiet labsirdīga.
Un nekad vairs neatgriežaties purvmalas mājā.
-Anna? -Mammu.
Anna.
Ak Dievs.
Viss ir labi.
Es tevi mīlu.
Dārgā.
Es tevi nekad nepametīšu.
Tulkoja: Grēte Grīviņa