BASERAD PÅ EN SANN HISTORIA
Hämta barnen!
Galna kvinna.
-När man talar om trollen. Hur gick det? -Toppen.
-Fick du din källa? -Absolut.
Bra.
Dana, vi sätter Rosenblum på din story.
Ursäkta?
Ni är underbemannade. Du vet att jag hatar att förlora mot "Post".
-Vi förlorar inte mot "Post". -För att inte tala om "Journal".
-Vi ska inte förlora mot dem heller. -Särskilt inte med min hjälp.
-Vad ska du göra? -Jag fick Sandberg.
Pratade du med honom?
-Vi ses nästa vecka. -När?
Jag vill höra allt du har att komma med på måndagsmötet om förstasidan.
Under tiden utbyter ni anteckningar.
-När nästa vecka? -Det är inte bestämt än.
Okej, så allt det här är baserat på ett möte du inte har.
Nej, det är inte bokat än, men nästa vecka.
-Nej, du sa att det inte är bokat... -Nej, jag sa att det...
-Menar du allvar? -Nej. Ja.
-Dana? -Han säger "Sandberg"...
-...och då får han min story? -Dana...
För jag har kommit till dig tusen gånger och det har aldrig gått så lätt.
Hälsa honom från mig.
Jag var precis på det där mötet...
-...som du tror att du ska få. -Dana!
Vad?
Helvete.
-Vänta lite. -Det är jag.
Jag hörde vad som hände.
Rosenblum säger till alla att han är på din story nu.
Jag avskyr hans självbelåtna lilla röv.
Varför ammar du fortfarande? Jordan är ett.
För att WHO rekommenderar det i upp till två år och mer.
Han har munnen full av tänder, D.
Snart kan han stava till "mjölk".
Gör det inte ont?
Det är ett bra sätt för oss att skapa närhet.
-Hur är det? -Min blus är nästan torr.
Jag frågar inte om din blus.
-Snälla, isolera dig inte. -Jag är inte isolerad, vi pratar nu.
Du vet vad jag menar, D. Du jobbar, du åker hem.
-Det är allt du gör. -Jag är en ensamstående mamma.
Okej. Tänker du inte prata med mig, måste du prata med nån.
-Jag mår bra. -Jag tror inte att du mår bra.
Annars hade jag sagt det.
Du får ursäkta mig-
-nu måste jag se till att Rosenblum håller sig borta från min story.
-Hur är det, Manny? -God kväll, ms Canedy.
Jag såg den lille mannen tidigare. Inte så liten längre.
Och det berättar du för mig?
Hej. Förlåt att jag är sen.
-Hur mår han? -Han sover middag.
Fortfarande?
Hoppas att han inte håller på att bli sjuk.
Nej, den pojken sprang som en tok i parken.
-Jag fick bända loss honom. -Tack, Kaleshia.
-Du borde gå hem. -Okej, låt mig avsluta...
-...så ses vi i morgon, okej? -Okej.
Jag kommer.
Berätta allt, mamma.
"EN FARS ARV"
"Käre Jordan-
-du ska veta att det är okej för pojkar att gråta.
Ibland kan gråt frigöra mycket smärta och stress.
Det har inget med din manlighet att göra."
Din far skrev det.
Han skrev allt det här. Bara till dig.
Jag ville att du skulle höra det... för du gråter mycket.
"Käre Jordan, om du läser det här-
-betyder det att vi tog oss igenom de sorgsna åren på nåt sätt-
-och att du är gammal nog att förstå allt jag ska berätta för dig.
Första gången jag såg din far, Charles Monroe King-
-var i vardagsrummet där jag växte upp.
Det var våren 1998.
Jag hälsade på din morfar på hans födelsedag.
Hur mår Dwayne?
-Mike, kom igen. -Mamma, jag sa ju att vi har gjort slut.
Lågor tar fart igen. Titta på din bror.
Minns du när han och Charlene blev osams?
Ja. Jag är chockad att hon tog tillbaka honom.
-Man vet aldrig. Ringde du honom? -Varför skulle jag göra det?
-Det var du som sa att han är perfekt. -Mamma.
-Han jobbar på Wall Street. -Mamma.
-Toppuniversitet. -Jag vet.
-Talar italienska. -Vi ska inte bli ihop igen, okej?
-Det är över. -Man vet aldrig.
Nej, mamma. Vissa saker vet man.
Minsann...
Ursäkta.
Bordsbön?
Välsigna oss, Herre-
-för gåvorna vi får av ditt överflöd-
-genom Jesus Kristus, vår Herre. Amen.
-Amen. -Amen.
Vem röker gräs här ute?
Helvete.
Ni vet väl att huset ligger i medvind?
-Vill du ha? -Du vet att jag inte röker.
Man kan inte tänka när man är hög.
-Det hjälper en att slappna av. -Jag är avslappnad.
Behöver jag slappna av?
-Va? Tycker du det? -Tjejen, ja.
-Okej, jag kanske är lite av en typ A. -Lite?
De stressar mig.
Varför tror du att jag bor på hotell?
Av samma anledning som vi röker på här ute.
Jag förstår inte varför hon har stannat hos honom alla dessa år.
-Hon älskar honom. -Det är inte kärlek. Det är rädsla.
Hon är rädd för att bli ensam.
Är det så, Mike?
Är det så det är att vara gift?
Är vad som det?
Är du inte rädd att bli ensam?
Nej, inte direkt.
Ibland önskar jag att hon lämnade mig ifred.
-Men är du lycklig? -Ja.
-Vi bråkar och så, men ja. -Det finns hopp.
Nu måste jag bara hitta rätt kille.
Lycka till.
Män är lyxvaror. Inte nödvändigheter.
-Jävlar. -Jävlar.
Jag skojar inte.
Tydligen inte.
-Det är kallt, vi ses därinne. -Okej.
-Hej. -Hej.
Jag är vän med din far.
-Är du Dana eller Gwen? -Dana.
Journalisten.
Och du är?
Jag är kompaniadjutant Charles King, till din tjänst.
-Du är soldat. -Ja, ma'am.
Din far var min exercisinstruktör.
Jag kom bara för att hänga upp den här.
Tidig födelsedagspresent.
761:a pansarbataljonen.
Några av andra världskrigets modigaste män.
Jag och din pappa är pansarkillar, så vi gillar varandra.
Vad tycker du?
Den är vacker.
-Är det pointillism? -Ja, det är det.
Som Georges Seurat.
Det tar lite längre tid, men det är det värt.
-Ritade du den? -Ja, ma'am.
Tekniskt sett är det en målning.
Men jag dömer dig inte.
Furiren pratar mycket om dig.
-Gör han? -Utan uppehåll. Om er alla tre.
Ni är hans ögonstenar.
-Är han här? -Ja.
Han är på verandan.
Jag bad honom att vänta där medan jag hängde upp den här.
Ursäkta mig ett ögonblick.
-God morgon, pappa. -God morgon.
Grattis på födelsedagen.
Det är inte förrän i morgon, men det är cigarrer, så låt inte mamma se dem.
Tack, gumman.
Din vän där inne...
-Har han satt upp min tavla än? -Inte än. Men du kommer att älska den.
Han har talang, eller hur? Och ser bra ut.
Har Gwen träffat honom än?
Nej, hon har varit ute med din mamma hela morgonen.
Säg att du glömde nåt på hotellet...
-...och din syster vill låna bilen. -Pappa.
-Jag försöker bara hjälpa till. -Gör inte det.
Okej.
Ursäkta? Hej.
Får jag be dig om en tjänst? Jag glömde mobilen på hotellet-
-och min syster behöver låna min bil när hon kommer tillbaka.
Kan du skjutsa mig?
-Får jag sätta på radion? -Ja, visst.
-Vad gillar du för musik? -Det borde sitta en CD i.
-Gamla godingar? -Det är Spinners.
-Du pratar inte så mycket, va? -Jo, det gör jag.
-När jag har nåt att säga. -Okej.
-Så min pappa var din instruktör? -Ja. Han lärde mig att bli soldat.
Jag har tur som träffade honom. Båda dina föräldrar.
De har funnits där för mig.
Bra.
Kör! Vill du ha en inbjudan?
Förlåt.
Man kan ta tjejen ur stan, men inte stan ur tjejen.
Du vet att jag är journalist, så jag måste fråga.
Hur har mina föräldrar ställt upp för dig?
Jag går igenom en skilsmässa.
-Jag beklagar. -Gör inte det.
Din mamma är bra på att lyssna-
-och Pop bjuder alltid in mig för att se matcher.
-Pop? -Ja.
Missförstå mig inte, jag älskar mina föräldrar-
-men jag hade nog inte klarat mig utan dina.
-Varför ser du så förvånad ut? -Du växte inte upp med dem.
-Du då? -Jag vadå?
Träffar du nån?
Jag är förvånad att mina föräldrar inte har berättat eftersom ni pratar så mycket.
Jag är singel. Nyligen.
Jag ska till huset i morgon och grilla.
Jag kan hämta dig på vägen om du vill.
Ja, det vore toppen.
-Vad sägs om 0900? -Tidigt.
Det är perfekt.
Ingen städning. Kom tillbaka senare.
-Det är Charles King. -Vem?
-Kompaniadjutant Charles King. -Helvete.
-Vad är klockan? -Kl. 08.49.
Jag bad om väckning, förlåt.
Ingen fara.
Jag kommer strax.
Det är okej. Ta den tid du behöver.
Det tar inte lång tid. Jag lovar.
-Jag är här när du är redo. -Fan!
-Jag är så ledsen. -Det var värt väntan.
-Hej. -Hej.
-Är du hungrig? -Jag kan äta.
Okej. Efter dig.
Varför gick du med i armén?
Disciplinen. Resorna.
Jag älskar mitt land och har alltid velat tjäna det.
Och kamouflage framhäver mina ögon.
-Det är ett tufft sätt att försörja sig. -Ja ma'am, det är det.
Du behöver inte kalla mig ma'am.
Jag vet. Det vill jag inte heller.
-Belgisk våffla med rårakor. -Tack.
Och jag har äggröra och havregrynsgröt.
-Perfekt. Okej. -Lite extra farinsocker.
Säkert att du inte vill ha frukt eller nåt?
Nej, tack, det är bra. Tack, ma'am.
Säg till om du behöver nåt.
-Ursäkta mig. Hej. -Hej.
Jag behöver chilisås till mina rårakor...
-...och lite uppvärmning, tack. -Visst.
-Hur länge har du varit i armén? -Ett ögonblick, bara.
Okej, tack.
Nu är det elva år. Jag planerar nio till-
-och kan förhoppningsvis pensioneras som fanjunkare.
Sen vill jag fokusera på min konst.
-Vem är din favoritkonstnär? -Du ställer många frågor.
Yrkesskada.
Om du måste veta, så har jag två.
-Georges Seurat. -Ja.
-Och Claude Monet. Känner du till honom? -Självklart.
Han är min nummer ett.
Jag gillar pointillism, men Monets stil?
Vem kan ta honom?
Du har lite... Lite här.
Andra sidan.
Okej, du smetade ut det. Låt mig...
-Är det okej? -Visst.
-Du har lite... Ja. -Tack.
Jag såg lite av Monets arbete på Met i New York.
Jag har aldrig varit i New York.
Det är så annorlunda när man ser penseldragen på nära håll.
Jag har aldrig sett en riktig Monet.
Du borde åka dit nån gång.
För att se målningen?
Det kanske jag gör.
Titta.
Jajemän.
-Hej. -Hej, Charles!
Kom och träffa kompaniadjutant King.
-Mina herrar. -Kalla dem bara grabbar.
Varför i hela friden skulle nån vilja göra det?
Jag förstår inte. Fattar du?
Va? Det är det inte. Du blir väldigt upprörd.
Jag trodde att män var lyxvaror, inte nödvändigheter.
Ska du stå där eller hjälpa mig?
Du hade tur som såg honom först.
-Tack för att du kom. -Tack för maten.
-När som helst. -Ja.
-Vi ses snart igen. Okej? -Ja.
Självklart.
-Ska du redan gå? -Ja, ma'am.
-Jag menar, ja. -Är du säker?
Jag skulle precis servera efterrätt.
-Jag önskar att jag kunde. -Färsk äppelpaj.
Jag har en telefondejt med min dotter.
Ja, hon bor i Texas med sin mamma-
-och jag måste hinna ringa innan hon somnar.
Självklart.
Om du är i New York nån gång och vill se Monet-tavlan, sök upp mig.
Det ska jag.
-Ta hand om dig. -Detsamma.
Vad?
Hallå?
Får jag prata med Dana, tack?
-Det är jag. -Hej.
Det är kompaniadjutant Charles King.
Hej, Charles.
Pappa sa att han gav dig mitt nummer.
För tre veckor sen.
Ja. Kan vi prata nu?
Jag är mitt uppe i nåt.
Okej, jag ringer tillbaka.
Nej, det går bra. Jag har några minuter.
Dana, jag skulle ha ringt tidigare.
Men...
Jag bara... Jag vill vara ärlig-
-och...min skilsmässa blev precis klar.
Jag vill inte göra saker svårare för dig.
Nej, det gör du inte.
Det är därför jag ringer dig nu.
Du har din dotter att tänka på.
Jag kommer alltid att tänka på henne.
Det kommer inte att förändras. Men jag vill att du ska veta-
-att du inte har nåt att oroa dig för.
Jag lovar.
Då så.
Hallå?
Dana, du ska veta att jag har tänkt på dig.
Mycket.
Du har haft tre veckor på dig.
Har den äran idag
Har den äran kära mamma
Har den äran idag
Okej, då blåser vi ut dem. Redo?
Okej, nu ska vi sockra upp oss.
Nu kör vi.
Okej.
Okej, timeout.
Mamma behöver en paus.
-Tittut, pappa! -Vad pratar du om?
-Vad? -Okej.
Vad tittar du på?
-Vad säger du, tokfrans? -Tittut, pappa!
FLER KÄRLEKSSÅNGER!
-Hallå? -Hej, det är Charles. Hur är det?
Bättre nu.
Det finns knappt några svarta, än mindre svarta kvinnor.
Jag får ingen andra chans om jag misslyckas.
Det är som om jag är fanbäraren för alla andra svarta personer som vill jobba där.
Jag förstår det.
Men du älskar väl det du gör?
Det är "New York Times". Självklart älskar jag det.
För en journalist är det en dröm som besannas.
Den enda gången jag hatar New York är när det är varmt och kvavt.
New York är inte varmt. Irak är varmt.
-Har du varit i Irak? -Kuwait också. Operation Ökenstorm.
-Oj. Var det illa? -Illa nog.
Kan jag ringa tillbaka senare?
Jag har snart ett möte med cheferna och vill inte bli sen.
Ja, självklart. Ring mig imorgon.
-Okej, hej då. -Hej då.
-Lägg på. -Lägg på du.
Nej, lägg på du.
-Ska vi verkligen göra det här nu? -Jag antar det.
Okej.
-Tänker du lägga på? -Hej då.
Hej då.
Vill du ha fler barn?
Definitivt. Jag har alltid velat ha en stor familj.
Hur tar din dotter det?
Christina? Hon mår toppen.
Vacker. Hon lyssnar. Smart!
Mycket smartare än jag.
Vänta lite.
Det var...
Det var stressigt.
Det var stressigt...för alla.
Hur hanterade du det?
Hur hanterade jag det? Det var...
Jag kände mig misslyckad.
Jag försökte få det att funka.
Men vi var unga.
Vi var bara barn och försökte att komma underfund med allt och...
Det var bådas fel...
Det gjorde ont.
Jag beklagar.
Nej, det är...
Det går bra för mig.
Och jag älskar att vara pappa.
Det är bland det bästa som har hänt mig.
Och om jag inte hade gått igenom det hade jag inte pratat med dig.
Ibland efter middagen sa pappa att han skulle köpa mjölk.
Jag förstod aldrig hur min mamma bara kunde sitta där-
-med huvudet nerböjt.
Hon visste att han hade en affär.
Det visste hela stan.
En kväll fick jag en hemsk influensa-
-och mamma tvingades att låna grannens bil för att köra mig till sjukhuset.
Jag minns att jag låg i baksätet och yrade.
När jag lyfte på huvudet-
-såg jag att vi körde runt på en barparkering på basen.
-Hur gammal var du? -Jag var sju.
Hon letade efter hans bil.
-Hittade hon den? -Nej.
Han brukade säga att hon fångade honom genom att bli gravid med mig.
Hon var lika fångad som han.
Hur kändes det?
Du blandar dig i mina saker.
Försöker att få mig att öppna mig.
Det låter lite sent för det.
-Vad sa du? -Du hörde mig.
Nej, jag skojar bara.
Nog om mig.
Vad gör du när du inte gör unga män till soldater?
Om jag inte ritar eller målar...
...är jag nog på gymmet.
Okej. Jag gillar gymmet också.
För massagen och smoothies i juicebaren.
Menar du att du går till gymmet utan att träna?
Jag är inte direkt träningstypen.
Men jag är aktiv. Man går mycket här i stan.
Tja, massagen-
-eller juicen, smoothies, allt det-
-vad du än gör...
...funkar.
Jag tycker att du är vacker.
Gillar du honom eller ej?
Jag kan inte. Han är soldat. Min pappa var soldat.
Han går inte runt i uniform jämt.
-Det skulle vara sexigt. -Tjejen!
Och han är skild och har en nioårig dotter.
-Och? -Är han en bra pappa?
-Det verkar så.
Jag vet inte. Han är inte direkt min typ.
Du sa väl att han var trevlig?
-Är han söt också? -Gud, ja.
Så vad är problemet?
-Är du för bra för honom? -Din snobbiga bitch.
Jag känner honom knappt. Vi har bara pratat på telefon.
Om du låter honom hälsa på, raka inte benen.
-Va? -Jag känner dig.
Du skulle aldrig ligga med en kille, åtminstone inte första gången-
-utan att skrubba, smörja och raka.
-Gud, det är sant. -Samma här.
Förlåt att jag inte kan hämta dig.
Ingen fara, jag vet att du måste jobba.
Om du har tur med trafiken borde du vara här runt kl. 14.30.
Jag kan bo på hotell.
-Inga problem. -Självklart inte. Var inte dum.
Om inte... Vill du bo på hotell?
Nej, det är lugnt.
-Bra. -Okej, bra.
Förresten, taxiresan från LaGuardia bör inte kosta mer än 30 dollar.
Jag dricksar om han hjälper mig med väskorna.
Låt honom inte ta Queensboro Bridge.
Okej, general.
Förhoppningsvis har all min träning och stridsvagnsstriderna jag överlevde i Irak-
-förberett mig för New York.
Lediga.
-Och om jag inte klarar mig... -Herregud.
...ska du veta att jag försökte.
Kan du ringa min mamma och säga att jag älskar henne?
Charles, du kan sluta nu.
-Vet du vad? -Vad?
-Gissa? -Vad?
-Kycklingröv. -Du är så töntig.
Lägg på!
Hallå, är du där?
Ja, ma'am. Jag är här.
-Förlåt, Manny. -Inga problem, ms Canedy.
Din gäst är här. Ska jag skicka upp honom?
-Ja, tack. Jag lämnade nyckeln åt honom. -Ja, jag har den här.
-Får jag prata med honom? -Visst.
Hon vill prata med dig.
Jag ville bara säga att jag klarade mig. Uppdraget slutfört.
Skönt att höra.
Jag är inte hemma förrän om ett par timmar.
Det går bra. Jag har mitt skissblock med mig, så ta hand om ditt jobb.
Okej. Ta vad du vill i kylen.
-Det ska jag göra. Ses vi sen? -Det är han.
-Får jag prata med Manny igen? -Visst. Vänta.
-Ja, ma'am. -Manny, han är ny i New York...
...så hjälp honom om han behöver nåt, okej?
Ja, ma'am.
Kan du se om han har på sig slitna gympaskor?
-Troligen smutsiga? -Ja, ma'am.
-Okej. Skicka upp honom. -Okej.
-Hon säger att du kan gå upp. -Okej, perfekt.
-Tack. -Varsågod.
Är han där?
-Vad gör du? Stick härifrån! -Nej! Jag har för mycket att göra.
Jobba, lobba! Gå och få dig lite!
Varsågod.
-Ms Canedy. -Manny.
Hallå där.
-Hur var din dag? -Den var bra.
-Hur var flygresan? -Den var bra.
Välkommen hem.
-Du luktar gott. -Tack.
Jag har nåt åt dig.
-Den här är till dig. -Herregud.
-Gillar du den? -Ja.
Jag försökte föreställa mig dig.
-Vad? -Jag ljuger.
-Jag använde fotot där borta. -Herregud.
Kul att du gillar den.
Jag vet att du precis kom hit, men vi borde nog prata om hur vi ska sova.
Jag har en bäddsoffa. Den är rätt bekväm.
Det är okej.
Jag har inga problem med att sova på soffan.
Varför ser du nervös ut? Vad trodde du att jag skulle säga?
Jag ser inte nervös ut.
Jag ville inte skapa orealistiska förväntningar.
Jag förväntar mig att ha kul.
Jag är inte orolig. Vi kommer att vara samman.
-Okej. Har vi bestämt oss? -Det har vi.
-Jag är redo. Är du? -Ja.
-Vad är det där? -Olivolja.
Linguine med musselsås, tack...
-...och capresesallad till förrätt. -Absolut.
-Och du, sir? -Jag tar caesarsalladen.
Är det allt?
-Ursäkta, kan du ge oss en minut? -Självklart.
Tack.
-Vad? -Man kan få caesarsallad överallt.
-Prova pastan. -Det är mycket kolhydrater.
Du äter mässmat hela dagarna. Kom igen.
Hur vet du vad jag gillar att äta?
Lägg åtminstone till lite grillad kyckling eller nåt.
Okej.
Jag är glad att du är här.
Jag vill bara att du ska ha en trevlig helg och...
Du smakar oregano.
Vad är det för teater?
Det är en off-Broadway-teater.
-Så vi är nära Broadway. -Nej.
Det finns off-Broadway och off-off-Broadway.
Finns det nåt på faktiska Broadway?
Ja, men det handlar inte om gatan.
Det handlar om lokalens storlek.
-Lokalen? -Hur många platser det finns.
-I lokalen? -Ja.
-Okej. I en teaterlokal. -Ja.
Precis som jag trodde.
Snälla, Charles. Jag uppskattar artigheten-
-men du kan inte gå på kanten av trottoaren.
Det är New York. Det är för mycket folk.
Förlåt. Jag kan inte hjälpa det.
Det...är en vanesak.
Vet du vad? Nej, ursäkta. Tack.
Världen behöver fler gentlemän.
Det är en off-off-Broadway-kyss.
Det är en off-Broadway-kyss.
Och det här är...
Broadway!
Och Tony-priset för bästa kyss går till...
Nej, vänta lite. Vem fan är Tony?
Försiktigt.
Jag ska bara fräscha upp mig.
Det finns vatten och grejer i kylen...
-...så ta för dig. -Okej.
Hon är så snygg.
Nej.
Behöver du nåt?
Ja, kanske några extra kuddar och en filt.
Rödvinet gjorde mig sömnig.
Jag tänkte att du kunde sova på ena sidan av sängen.
Om du vill.
Ja. Ja, det går bra.
Vi borde sluta.
Ja, förlåt. Det är all den där oreganon.
-God natt. -God natt.
-Vem reser med träningsutrustning? -Jag.
-Du sov bra. -Jag sov gott.
Du sov gott.
Nu måste du sluta med det där.
Jag har inte druckit mitt kaffe än.
Jag kom ihåg. Du gillar svart, va?
Ja, det gör jag.
Du måste kliva ur sängen-
-ta en dusch, klä på dig och sen går vi ut och joggar.
Men jag vill se mer av din stad. Okej?
Och jag vill se mer av din stad.
Jag tar din delstat, ditt postnummer.
Jag vill se ditt riktnummer.
Jag vill se ditt personnummer-
-jag vill se ditt pass, ditt militär-ID, din blodgrupp.
Visa mig allt.
Herregud! Jag vill se allt!
Jag sa ju det.
-Du försöker korrumpera mig. -Du gillar det.
-När ska du visa mig Monet? -Vi sparar det bästa till sist.
Jag kan inte visa dig hela stan på en helg.
Då får jag väl komma tillbaka.
-Vänta. -Vad?
-Jag måste duscha. -Nu?
-Ja, nu. -Nej, varför?
-Därför. -Nej.
Jag kommer strax.
DEN PERFEKTA KILLEN
-Det ska jag komma ihåg. -Dra för gardinerna.
Det fixar jag.
Sakta ner.
Gillar du den?
Jag älskar den.
Den är så vacker.
Tack.
SEX MÅNADER SENARE
Vad?
Vad gör du uppe före mig?
Vi har bara fyra dagar, soldat. Det är jul i New York.
Upp och hoppa.
-Är du klar snart? -Ja.
Kom ut. Låt mig se.
Charles, kom ut hit, tack.
-Åh, ja. -Jag vet inte.
Vi provar blazern. Kom igen.
-Jag ser ut som en revisor. -En snygg en.
Vet du hur dyra de här kläderna är?
Det är en julklapp.
-Nej, det kan jag inte tillåta. -Jag vill.
Jag vet att du inte bryr dig om kläder.
För kläder gör inte mannen.
Men mannen kan göra kläderna.
Dessutom jobbar du hårt.
Du förtjänar mer än säckiga jeans och t-shirts.
-Jag gillar mina jeans. -Okej. Farfarsgympaskorna, då?
Farfar?
Du borde bara ha dem på dig på gymmet.
-De är praktiska och bekväma. -Är inte de där det?
Kom igen. Låtsas inte att du inte gillar det.
Se på dig. Le. Ser du?
Okej. Men jag behåller mina gympaskor och jag betalar för hälften.
-Charles. -Hälften!
-Jag vill att du blir min flickvän. -Va?
Jag vill att du blir min kvinna. Officiellt.
-Vad menar du...? Som att kila stadigt? -Du vet precis vad det betyder.
-Är det roligt? -Det är bara...
-Det är bara vad? -Vi är vuxna.
Ja. Vi är vuxna nog att satsa på varandra.
Charles.
Säg inte mitt namn sådär.
-Kan vi prata om det senare? -Jag vill prata nu.
-Vi har gäster. -De kan vänta.
Snälla?
-God jul! -Hej.
God jul!
Men jag vill inte att hon ska bli sårad.
-Jag vill inte att hon skadas. -Nej. Det är inte min avsikt.
Jag vet att det inte är din avsikt, men det kan hända.
Sa han verkligen "officiellt"? Det var det gulligaste jag har hört.
-Herregud. -Att dö för.
Det är så töntigt. Men han rår inte för det. Han är militär.
Du kan inte rå för det. Du faller för honom.
-Ja, du är fast, gullet. -Nej.
Jag har aldrig sett dig såhär.
-Som vad? -Som du gillar honom.
-Självklart gillar jag honom. -Nej, jag menar att du gillar honom.
Du gillar honom verkligen.
Jag vill ha en drink.
-Vill du ha vin eller...? -Det är jul, jag behöver en drink.
-Men du ska behandla henne väl. -Ja, det gör jag.
-Du sa... -Nej, jag vill ha whisky.
Du skojade inte om hans ända. Man kan studsa ett mynt på den.
-Rena julklappen. -Ho, ho, ho!
Säg mig bara en sak.
Är han bra i sängen?
Annars skulle vi inte prata.
Herregud.
-Det vill jag inte. -Ja.
-Hon är en bra flicka. -Hon är en väldigt bra flicka.
-Hon var en... Prata inte med mig så. -Nej, en snäll flicka.
-Julie? -Ja, ms Judy.
Ja, hon kan verkligen prata.
-Tänker du svara på min fråga? -Vilken fråga?
-Den vi pratade om tidigare. -Du vet att jag bryr mig om dig.
Varför måste vi definiera vår relation?
-För att vi har en. -Men varför en sån brådska?
Det är ingen brådska. Vi har bara varit ihop i ett halvår.
Jag vill inte ge upp min karriär för att följa efter dig till olika militärbaser.
-Vem har sagt nåt om det? -Och du bor inte ens här.
-Träffar du nån annan? -Va?
-Träffar du nån annan? -Nej.
Jag menar allvar.
Nej, det gör jag inte.
Jag skulle aldrig be dig att ge upp din karriär för min skull.
Det vet du väl?
Ja, jag vet.
Jag säger inte att det blir lätt, men vi kan få det att funka.
Hur kan du vara så säker?
Det kan jag inte.
Jag kan inte förutspå framtiden heller, men jag vet att vi har en chans.
Litar du på mig?
Ja.
Bli min flickvän då. Officiellt.
Det är jag redan.
Det kunde du väl ha sagt tidigare?
Du måste jobba för det.
Nu är det din tur.
Visa vägen.
Lämna dem öppna.
Älskling.
Sakta ner.
Vänta.
Vill du ha skjuts?
Du vill inte köra till flygplatsen såhär tidigt på morgonen.
Det är iskallt ute.
Du kan lägga den här under granen.
-En till? -Den här är till Manny.
-Dörrvakten? -En Mets-keps. Han är från Queens.
Jag visste inte att ni var vänner.
-Vi är kompisar. -Åh, kompisar.
-Du vet nog inte att han var marinsoldat. -Nej. Det har han aldrig nämnt.
Det är för att ni inte är kompisar.
Den här är till dig.
-Är det farfarsmusik? -Det där är vuxenmusik.
-Galna kvinna. -Är jag?
-Vad? -Galen.
Absolut inte.
-Jag ringer när jag landar. -Var försiktig.
Det ska jag.
Du kan lämna lite av dina nya saker här.
Jag kan göra plats i garderoben. Om du vill.
-Hallå? -Vet du vad?
Kycklingröv.
Jag menar allvar.
Okej, vad?
Vi gör en hel serie om ras i USA.
Jag skriver en artikel och de vill att jag ska vara redaktör.
Det här är den största möjligheten de har gett mig.
Nämen! Grattis.
Men om jag inte sätter det här är min karriär över.
-Kvinna, snälla. -Nej, jag skojar inte.
De skulle avskeda mig. Jag kan inte förlora jobbet, Charles.
-New York är för dyrt och... -Sluta.
De valde dig för att du är kvalificerad och gör ett strålande jobb.
Jag är stolt över dig.
Tack, älskling.
Jag ser fram emot att läsa det du skriver.
Jag måste börja flyga till Akron en gång i veckan innan jag skriver nåt.
Det ser jag inte fram emot.
Ge mig bara ett par veckor.
Jag ska få ordning på mina nya soldater och se om jag kan flyga ner.
-Menar du det? -Ja.
Gärna.
Det här är kompaniadjutant Charles King.
Lämna ett meddelande efter tonen.
Hej, raring. Jag är tillbaka i Akron.
Jag tror att allt resande har gjort mig sjuk.
-Tack. -Tack.
Jag ser fram emot att träffa dig.
Ring mig sen. Hej då.
Det här är kompaniadjutant Charles King.
Lämna ett meddelande efter tonen.
Charles, var är du?
Jag börjar bli orolig.
-Charles? -Hej, älskling.
-Var är du? -Jag är på sjukhuset.
En av mina soldaters fruar fick precis barn.
Jag har ringt dig.
Förlåt. Jag var tvungen att hjälpa honom på sjukhuset.
Hjälpa honom med vad?
Dana, han är 19. Han var rädd. Han behövde mig.
Har de inte telefoner på sjukhuset?
Det var hektiskt här inne.
Jag försökte, men jag kom inte loss.
När blev förlossning en del av ditt jobb?
Vi kan väl båda sova lite i natt, så pratar vi om det i morgon?
Det är morgon.
Jag är sjuk och fast i Akron i Ohio och väntar på dig.
Jag trodde att du hade störtat.
Förlåt. Jag borde ha ringt dig men jag måste finnas där för mina män.
Och jag då?
Din officiella flickvän. Jag har inte sett dig på två månader.
Det har bara gått sex veckor.
Jag tror inte att du förstår hur sårad jag är.
-Hans fru Dana hade komplikationer. -Vad för slags?
Jag vet inte exakt.
Så du har varit där hela natten och du vet ingenting?
Jag vet bara att hon behövde ett kejsarsnitt.
Jag förstår.
Det kanske är du som träffar nån annan.
-Va? -Var det därför du missade flyget?
Va? Nej.
Vill du prata med honom? Han är i rummet med sin fru.
Charles, du kan få dina soldater att säga vad du vill.
Kom igen, Dana. Du pratar strunt.
Strunt? Jag har väntat på dig i flera timmar.
Varför skulle jag ljuga?
Du brydde dig inte ens om att meddela att du inte kommer.
-Lugna dig. -Jag behöver inte lugna mig.
Jag kan inte göra det här. Hej då.
Hej, Manny.
Välkommen tillbaka, ms Canedy. Du fick en leverans tidigare.
-Jag satte den där uppe. -Tack.
-Vad gör du här? -Dana, jag klantade mig.
-Jag är ledsen. -Nej, du kan inte bara dyka upp såhär.
-Vi har inte pratat på flera veckor. -För att du inte ringer tillbaka.
För att jag inte vill prata med dig.
Förlåt att jag inte dök upp i Akron.
Du har rätt. Jag borde ha ringt dig.
Jag visste inte var du var.
-Eller vem du var med. -Jag var inte med nån.
Dana.
Älskling.
Jag är inte din far.
Jag kommer aldrig att vara med en annan kvinna.
-Jag älskar dig. -Du älskar inte mig.
-Jo. -Nej, du älskar dina män.
-Jag är bara snyggare. -Nej. Dana.
Jag älskar dig.
Jag gav dig en anledning att lämna mig, men jag kommer aldrig att lämna dig.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Jag ska ingenstans.
Du kan lita på det. Okej? Lita på det.
Okej?
Jag älskar dig så mycket. Förlåt. Jag är så ledsen.
Jag är så ledsen.
Färgen passar dig.
Ibland glömmer jag att du är soldat.
Får jag fråga en sak?
Har jag nånsin kunnat stoppa dig?
Hur är det i strid?
Pappa pratar aldrig om Vietnam.
Du pratar aldrig om Irak.
Ärligt talat minns jag inte mycket.
Lukter.
Ljud.
Träningen kickar in, så det är lite suddigt.
-Var du rädd? -Självklart var jag det.
Har du nånsin dödat nån?
Hur kan man vara soldat och tro på Gud?
Jag tror också på ondska.
Att skydda folk som inte kan skydda sig själva.
Hårt arbete!
Alla gör en annan formation.
Hallå! Vad är det med dig?
Flytta på dig. Vad är det med dig?
Pallra dig hit. Vad är det med dig?
Din röv är ur formation. Marschera nu! Marschera!
Fattar du? De väntar.
-Ja, kompaniadjutant. -Vagnhjul!
-Är du galen? -Nej, kompaniadjutant.
Vi är ute på gatorna och blir beskjutna. Du ser svag ut.
-Ser du dem? -Ja.
De är villiga att ta en kula och dö för dig.
Titta på dem. De är villiga att dö för dig.
-Är du trött? -Ja, kompaniadjutant.
Rör på fötterna.
Jag bär dig på min rygg. Ingen ska lämnas kvar.
-Ingen ska lämnas kvar, hör du det? -Ja, kompaniadjutant.
-Ska jag bära dig? -Nej.
-Hoppa upp på min rygg så bär jag dig! -Nej!
Jag vet att du fortfarande röker.
-Ja, kompaniadjutant. -Du måste sluta med det där.
Kom igen. In med dig i min formation.
Kom igen! Jobba.
Kom igen, Imhoff! Inga fler tröga arslen, okej?
-Sådär. Låt honom höra det! -Hårt arbete.
-Arbete.
Hårt arbete.
Ursäkta mig.
-Charles? -Dana!
-Är du okej? -Ja, jag mår bra.
-Är du i säkerhet? -Ja.
-Var är du? -Jag är på kontoret.
Ser du det här?
Herregud!
Ytterligare ett plan flög just in i en annan byggnad.
Jag vill att du åker hem.
Säg åt dina föräldrar att inte lämna huset.
Gör inget förrän jag hör av mig.
-Ja. Jag förstår! -Inget.
-Okej, jag måste gå. -Charles! Vänta.
-Ja? -Var försiktig.
Detsamma.
-Okej. -Okej, hej då.
-Hej, raring. Hur var det i skolan? -Bra.
-Får jag komma in? -Nej.
-Vill du prata? -Nej.
Jordan Monroe King, se på mig.
-Herregud, vad har hänt? -Jag hamnade i slagsmål.
-Med vem? -Lance.
Jag ringer rektorn.
-Jag vill prata med pojkens föräldrar. -Nej, mamma.
-Tjallare får stryk. -Va?
Om jag tjallar är jag död.
Jordan, varför slogs du?
De kallade mig "wigger". En vit neger.
-De säger allt möjligt. -Som vad?
Som om jag är svart, varför är jag inte bra på basket?
Åh, raring.
De sa att min pappa inte var soldat.
De sa att om han är svart sitter han nog i fängelse.
Okej.
Följ med mig.
Ta av dig jackan. Sätt dig.
-Är jag i knipa? -Nej.
Läs det.
Högt.
"Jordan, du är afroamerikan.
Ingen kan ta det ifrån dig.
Du kommer att utmanas på grund av din hudfärg och din ögonfärg.
Men låt din karaktär och dina handlingar lysa i allt du gör.
Och glöm aldrig varifrån du kommer."
Vad är det här?
Din pappa skrev det.
Han skrev allt däri bara till dig.
Du är gammal nog nu, så jag vill att du läser det.
Varje ord.
Har den äran idag
Har den äran kära Dana
Har den äran idag
Ni vet att jag inte fyller år. Försöker ni att fixa gratis dessert?
Du lät oss inte fira förra året-
-och jag vet att du hatar den dagen, så...
Önska dig nåt.
-Hörni. -Öppna min först.
Okej.
Är det här vad jag tror?
Om du inte låter mig fixa dejter åt dig borde du åtminstone få lite njutning.
Jag går på dejter.
Tre dejter och ett engångsligg på över tio år räknas inte.
-Måste jag koppla in den? -Koppla in den.
Sen jobbar man sig upp till den högsta inställningen.
-Långsamt. -Inte för långsamt.
-Har du också en? -Ja.
-Ja, det har vi alla. -Bättre än de flesta pojkvänner.
-Nej, det vet jag inte. -Men det gör jag.
Bättre än min man hälften av gångerna.
Jag önskar att jag kunde koppla in honom.
Mamma, vad är det?
Det är en massageapparat. För spänningar. Vad är det?
Kan vi hälsa på min syster i Texas snart?
Christina? Självklart, älskling.
Vi borde träffa henne oftare.
Pappa ville att vi skulle lära känna varandra.
Det kan vi göra. Kom hit.
Varför pratar du knappt om honom?
Ibland gör det ont att minnas.
Men jag tänker på honom hela tiden.
Jag skriver om honom också. Det får mig att må bättre.
-Varför har vi inga bilder på honom? -Det har vi.
Bara den på skrivbordet med ballongerna.
Vi sätter upp fler.
Med den vikta flaggan, som mormor och morfar har?
Armén ger bara såna till familjen på begravningen.
-Vi är hans familj. -Det är vi.
Men tekniskt sett är jag inte det.
Din far och jag gifte oss aldrig.
Kära medborgare, just nu-
-är amerikanska koalitionsstyrkor i ett tidigt skede-
-av militäroperationer för att avväpna Irak, för att befria dess folk-
-och för att skydda världen från stor fara.
På min order har koalitionsstyrkor-
-inlett attacker på mål av militär betydelse-
-för att underminera Saddam Husseins förmåga att föra krig.
-Hallå? -Hej.
Herregud, du skrämde mig.
-Förlåt. Är du okej? -Ja. Jag mår bra.
Jag fick din målning. Den är vacker. Jag älskar den.
Kul att du gillar den.
-Älskling, hör här. -Ja?
Vad är det?
-Inget. -Vad?
Jag fick mina order för Irak.
När åker du?
Jag vet inte.
Vi åker till Fort Irwin imorgon.
-Kalifornien? -Ja.
När får jag träffa dig?
Det vet jag inte.
AMERIKANSKA TRUPPER
Charles, jag måste prata med dig. Ring mig. Det är en nödsituation.
-Charles? -Vad är det?
Är det skottlossning?
Ja. Ja, jag är på skjutbanan.
Är allt okej?
Jag måste träffa dig. När kan du komma hem?
Är allt väl?
Ja, men jag vill inte ta det på telefon.
-Eld upphör! -Eld upphör!
-Prata om vad?
Kan du komma i helgen? Snälla?
Jag kan inte bara sticka.
-Jag kanske kan komma och träffa dig. -Dana, berätta vad som är fel.
-Jag vill ha barn. -Va?
Jag vill bli gravid.
-Nu? -Ja. Nu.
-Påbörja eld! -Påbörja eld!
Var kommer det här ifrån?
Jag vill leva livet, inte bara rapportera om det.
Jag vill leva det med dig, så snälla, skaffa barn med mig.
Absolut.
Vill du inte tänka på saken?
Jag ber inte om en valp.
-Jag behöver inte tänka på det. -Är du säker?
Det är du som inte låter säker.
Jag förstår inte hur du kan fatta ett beslut så snabbt.
För att jag bestämde mig för länge sen.
-Tänk om jag inte kan bli gravid? -Gift dig med mig.
-Va? -Gift dig med mig.
-Okej. -Okej?
Är det ett ja?
Charles Monroe King, ja. Jag vill gifta mig med dig.
-Eld upphör! -Eld upphör!
-Hon sa ja. -Sir?
Jag ska gifta mig!
Hörde du det?
-Vad är det här? -En present.
Vi ska hälsa på pappa.
-Jordan, jag måste jobba. Du har skola. -Mamma. Det är på en helg.
Det är bara Washington DC, inte så långt.
Älskling, ge oss ett ögonblick.
Lycka till.
-Du har ingen rätt att göra det här. -I helvete heller.
Han är min gudson. Jag älskar honom också.
-Vem betalar för det här? -Det är fixat.
-Så det här var din idé? -Nej, Jordans.
Han mejlade mig. Han behöver den här resan.
Det gör ni båda.
Du...
Det är inte som att Charles lämnade dig tomhänt.
Vi vet båda att den lille killen därinne är speciell.
Och han behöver dig nu.
Han kommer inte att vara ett barn för alltid.
Vi närmar oss mer ojämn luft.
Återvänd till era platser och spänn fast säkerhetsbältena.
-Hej. -Hej.
-Läget, snygging? -Nej, res dig inte.
Jag mår bra.
Åh... Titta på dig.
-Välkommen hem. -Det är skönt att vara tillbaka.
-Vi har saknat dig. -Jaså? Jag har saknat er med.
-Givakt! -Nej.
-Vad? -Inga soldater i huset.
-Bara jag? -Bara du.
Se där ja. Ett litet huvud.
Ryggrad.
Och hjärtslag.
Dana, tack. Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Vill ni veta könet?
-Ja. -Ja.
-Det är en pojke. -Jag visste det. Ja! Det är en pojke.
Hur är läget, lillen? Hur är det? Det är pappa.
Jag visste att det var en pojke.
-Doktorn, kan du ta en bild? Bara en. -Charles.
-Visst. -Ursäkta.
Säg: "Det är en pojke."
-Det är en pojke. -Det är en pojke.
Det finns tillräckligt med pengar på kontona, så du kan ta ut när du behöver.
Min lön sätts in den 15:e varje månad.
Jag behöver inte spendera mycket där, så det blir en del. Okej?
Det här är en fullmakt så du kan ansöka om...
-...militära anhörigbidrag. -Får jag fråga en sak?
Ja. Visst.
När folk går ut i krig, hur gör de med sex?
Jag vet inte. Jag tänker aldrig på det.
Jag är mer orolig för att bli skjuten än för att bli kåt.
Jag tänkte bara att om du behöver sex i Irak-
-för att hjälpa dig igenom det-
-vill jag att du ska veta att du har min tillåtelse.
-Är du galen? -Jag menar allvar.
-Jag med. -Om du behöver mänsklig kontakt...
-...eller nån att hålla... -Sluta.
-...eller bli hållen vill jag... -Sluta. Jag vill inte ha nån annan.
Jag skulle aldrig vara så respektlös mot dig eller min son.
Du hoppas väl inte att jag erbjuder samma sak-
-för det är bäst att du håller på dig.
-Håll tyst. -Jag skrattar inte.
Okej.
Förvara det här på ett säkert ställe...
-...ifall nåt skulle hända mig. -Inget kommer att hända dig.
-Jag vill inte att du ska oroa dig... -Jag har nåt åt dig.
...över begravningsarrangemang eller så.
Vad är det här?
Det är en dagbok. Så att du kan skriva till din son.
Även om det bara är en sida eller två.
Öppna den.
EN FARS ARV
Vad ska jag säga? Vad ska jag skriva?
Den är speciellt för pappor, så det finns några frågor för att komma igång.
Berätta vem du är.
Vad du tror på.
Och säg att du älskar honom.
Bara så att han vet.
Jordan, kom alltid ihåg-
-att dina tankar och handlingar måste vara öppna för förändring och förbättring.
Men dina övertygelser får inte vara förhandlingsbara.
Så lev efter dina övertygelser.
Och på din resa-
-om du känner att du behöver prata med nån-
-prata med den som kan göra nåt åt saken.
-Mamma. -Ja?
Du sa att pappa inte kunde komma hem när jag föddes.
-Nej, raring. -Varför inte?
-Hör du mig? -Ja. Ja, jag hör dig.
-Hej, älskling. -Hej, gumman. Hur är det?
Jag... Jag mår bra.
Vänta lite. Säg hej till din son.
Läget, soldat? Givakt!
-Han sparkar. -Sparkar han?
Han hör dig.
Ja, han känner igen pappas röst.
-Vi saknar dig. -Jag saknar er också.
Hur mår du?
"Förvärvsarbetande" vore definitivt en underdrift, men...
Förlåt att jag inte har ringt.
Det har gått tre veckor.
Var är du? Jag vill se det på min karta.
Du vet att jag inte kan berätta det.
Men tack för bilderna.
Du är vacker. Jag menar, jäklar!
Jag älskar magen.
Lätt för dig att säga.
Det är inte du som måste bära runt på honom.
Det är sant.
-Jag längtar efter att träffa honom. -Jag också.
Att få hålla honom.
Vilket påminner mig, du måste berätta när du kommer-
-så att jag kan boka ett igångsättningsdatum.
Ja. Jag vet inte än.
Du måste ha en aning.
Har du inte ansökt om tjänstledigt?
Nej, inte än.
Det blir ganska tajt. Vad väntar du på?
Charles?
-Jag vet inte. -Du vet inte vad?
-Charles? -Ja, ma'am.
-Vad är det du säger? -Kom igen. Sätt fart, kom igen.
Du kommer inte, va?
Hallå?
Jag vill bara att du försöker förstå. Vi kom för bara några månader sen.
-Jag klarar det inte utan dig. -Killarna är inte...
-Nej, du lovade mig. -Saker förändras.
-Du lovade mig. -Vi anpassar oss. Det är så vi gör.
-Jag ska föda ditt barn. -Jag är ansvarig för ett helt kompani.
Dör mina män medan jag är borta skulle jag inte förlåta mig själv.
Det kan hända vare sig du är där eller ej. Jag ber dig inte att åka på kryssning.
-Jag kan inte göra det här nu. Andas. -Snälla.
-Du lovade. -Du vet att jag älskar dig.
-Vi behöver dig också. -Jag älskar dig så mycket.
-Ge mig lite tid. -Snälla, jag ber dig.
-Charles. Vi ska vidare. -Jag älskar dig.
-Jag måste gå. Jag ringer snart. -Nej, lägg inte på.
-Charles. -Okej.
Nej. Charles!
Jag kunde inte vara med när du föddes på grund av kriget.
Jag hoppas att du och din mor kan förlåta mig.
Varje gång jag rullar ut ber jag att tiden inte rinner ut.
Tid med dig, tid med din mamma.
Så mycket att göra, Jordan.
Men jag tror att du är i säkerhet.
För att du är omgiven av starka kvinnor.
De är dina första lärare, lille prins.
De här kvinnorna förkroppsligar skälen till att du aldrig ska vara respektlös-
-eller bära hand på en kvinna.
Kvinnan du väljer till din partner ska skydda er vänskap först.
Du är så duktig!
Kompani, lystring!
Och precis som du ska hon vara hederlig.
Och vara stolt över hur hon för sig.
Men kom ihåg...
Nu kör vi! Kom igen, krysta!
...skönhet ligger i betraktarens öga.
Upprop!
Och äkta skönhet kommer djupt inifrån.
-Han är här. -Han kommer!
-Meniga! -Här, kompaniadjutant!
-Menige Bryant! -Här, kompaniadjutant!
Ta en enda titt på din mamma-
-så ser du vad jag tycker skönhet är.
Korpral Light!
Korpral Robbie Light!
Korpral Robbie Glen Light!
Välkommen hem, pappa.
Kom och träffa din son.
Hej.
Herregud.
Hej.
-Den här pojken är så speciell. -Det är okej.
Du blir en välsignelse för alla du träffar.
Jag vet, pappa är hemma. Förlåt.
Nån annan trodde att jag var hans nanny idag.
Han är så ljus att ingen tror att han är min.
Det har han efter min mamma.
-Vet du vad jag gjorde? -Vad?
Jag drog ut bröstet och ammade honom där, inför henne.
Tur att jag inte sprutade mjölk på henne.
Jag måste väl ge dig en ring då.
Vita människor tänker inte till.
-Är allt okej? -Ja.
Det är bara astma.
Sen när har du astma?
Vår bas är vid ett kraftverk.
Läkaren sa att jag nog fick den där. Det är inget.
-Är du säker? -Ja.
Oroa dig inte.
Men jag menar allvar.
Jag kan köpa dig en ring.
-Vi kan göra allt medan jag är i stan. -Vad menar du med allt?
Jordan kan vara min best man och ha en liten smoking.
-Du menar gifta oss? -Varför inte?
Nej. Jag vill inte klämma in hela vårt liv i ett besök.
Jag vill ha ett riktigt bröllop.
Med vita kallor-
-och blomsterflickor i tyllklänningar.
-Vad för klänningar? -Tyll.
Och du har sex veckor kvar.
Jag kan vänta.
Då kan jag också det.
Jag lämnade mitt hem För att gå med i armén
Gå med i armén Dagen jag gav mig av...
-Charles? -Ja?
Hoppade på ett plan
Jag åkte...
Vi har en överraskning åt dig.
Försök inte.
Vi har nog med soldater i familjen.
Okej. Jag tar med honom till rekryterarna när han är 18.
-Men under tiden... -Bekvämt.
-...sätt på dig den här. -Vad är det här?
Lita på oss. Gå.
Och gå med i armén
Gå med i armén
Var är vi?
Jag sa att vi går vidare Går vidare
Till East Side
Jag vet att vi är på East Side.
Till en lyxlägenhet i skyn
Jag vet att vi är i parken.
Vi går vidare
Herregud.
Vi går vidare till East Side
Vi fick äntligen vår del av kakan
Varför gör du såhär?
Bönorna bränns inte i grillen Det krävdes många försök
Du är så högljudd. Charles!
Att överraska dig
Nu är vi i den stora ligan
Det är vår tur att slå
Så länge vi lever Är det du och jag, gullet
Det är inget fel med det
Tyst!
-Du kan ta av den. -Tack.
Olivolja. Extra fin jungfruolja. Precis som du...
-...brukade vara. -Håll tyst.
Tittut!
Han är en riktig godbit. Jag vill äta upp honom.
Vad är det, lilla soldat? Vad händer?
Får jag bli medlem i er pojkklubb?
Jag vet inte, vad säger du? Ska vi släppa in henne i vår klubb?
Vad sa du?
-Han sa att din ansökan är oavgjord. -Oavgjord?
Han bestämmer.
Trots att jag visar brösten för att mata honom?
Bra poäng. Ett ögonblick.
Är du säker? Jag vet inte.
Hon är snygg.
Okej. Okej, visst.
På grund av bröstgrejen sa han okej.
Lillkillen.
Raring, är du okej?
Charles.
Eller hur, gubben?
Allt är bra. Min lille man.
-Jag vill inte ha den här. -Vilken?
Är det här du?
Den här då?
Jag vill inte ha den här heller.
Kan du inte bara desertera och stanna här med oss?
Vill du gifta dig med en fegis?
Okej, åk då.
Hörde du det, gubben?
Hon gillar inte pappas arbete.
Älskar dig.
Ta hand om mamma åt mig.
Och du...
Gifter du dig med mig när jag kommer hem?
Jag kan knappt bärga mig.
Får jag välja smoking?
Jag vill att du bär din mässdräkt.
Jag gifter mig med en soldat.
Ja, det gör du.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig mer.
-Gissa vad? -Herregud, börja inte.
-Gissa vad? -Nej.
Säg det.
-Kycklingröv. -Galna kvinna.
Vi ses, gubben.
-Ta hand om min flicka. -Det ska jag.
Okej?
Han befriade tekniskt sett inte slavarna. De befriade sig själva.
Gjorde de?
Emancipationsproklamationen gällde bara de konfederala staterna-
-men den tillät även svarta att gå med i armén och hjälpa till att vinna kriget.
Nån har lyssnat på historielektionen.
Hur dog min pappa?
Jag har berättat det.
Du sa bara att en bomb exploderade.
Jag vill veta vad som hände.
Din far var en del av den första bataljonen-
-i 67:e regementet från Fort Hood, Texas.
De kallade sig själva Dödsförhandlarna.
Det var passande-
-för de flesta av deras uppdrag i Irak ägde rum på en plats-
-militären kallade "dödstriangeln".
Din pappa kallades Top på grund av sin rang.
Han hade ansvar för 105 män i Charliekompaniet.
Deras smeknamn var Köttätarna.
Din pappas jobb var, och jag citerar:
"Att lära dem att överleva och döda fienden."
Den 14 oktober 2006...
...tog han med dem på ett uppdrag.
Han kunde ha stannat kvar den dagen.
Han lät till och med sina stridskompisar ta sovmorgon.
Men han skulle aldrig be sina soldater att göra nåt han inte skulle göra själv.
Han gick dit de gick.
Nu går vi.
Sån var din pappa.
-Det är dags, Imhoff. -Cherry, berätta för honom.
Hoppa in!
Vi förlitar oss på dig, Gud.
Vi litar på dig i Faderns och Sonens namn-
-i Jesu Kristi namn.
Amen.
Deras uppdrag var att fylla på förråden på ett ställe som kallades ön.
Det var en isolerad plats där cirka 60 soldater var stationerade.
Klockan 10.38 på morgonen-
-passerade deras konvoj Jurf Al Sakhar.
Det var runt tre kilometer från ön.
-Vägbomb! -Besvara elden!
Besvara elden!
-Imhoff! Ner! -Täck flanken!
Besvara elden!
Eld upphör!
Kom igen, Imhoff.
Soldat skjuten. Behöver hjälp. Hjälp!
Sätt fart!
Top! Jag har dig, Top!
Jag har dig. Kom igen.
Sjukvårdare!
Det ordnar sig. Jag har dig, Top.
Andas långsamt. Kom igen. Jag har dig.
Kom igen. Se på mig.
Sjukvårdare!
Kom igen, jag har dig.
Kom igen. Stanna hos mig. Håll ut.
Nej! Stanna hos mig, Top.
Jag är här. Stanna hos mig. Sjukvårdare!
Stanna hos mig! Sjukvårdare!
Sjukvårdare!
Hallå?
Jag mår bra. Hur mår du?
Ja. Ett par vänner kom precis. Vad har hänt?
Vänta. Ursäkta, vad hände?
Han klarade sig inte...
Nej. Var är han?
Nej, var är han? Berätta! Var är han?
Nej!
Nej.
Nej!
De hade en plan.
En hemlig plan, om nåt skulle hända din far.
Jag fick inte vara ensam när jag fick veta att han var borta.
Varför krigade vi ens?
Det beror på vem man frågar.
Vissa skulle säga att vi kämpade för att befria ett land-
-från en tyrann och stoppa terrorister.
Andra skulle säga att det var vårt fel att de alls blev terrorister.
Men om du frågade din far-
-skulle han säga att han stred för sina soldater.
För att hålla dem vid liv och få hem dem.
Men han måste dö för att göra det?
Det är vad hjältar gör.
-Jordan, vad gör du? -Tränar.
Pappa sa att fysisk kondition är viktigt.
Jag har bara en kropp. Jag måste ta hand om den.
Det funkar, eller hur?
Jag ska duscha och klä på mig.
Vi kanske borde vänta. Tills det slutar regna.
Nej, vi måste åka nu på morgonen.
Klä på dig.
-Tog du med din kostym? -Nu går vi.
Mamma. Mår du bra?
Ja, det är bra.
Jag sa ju att solen skulle komma fram i dag.
ARLINGTONKYRKOGÅRDEN
Då går vi.
-Vad är det här? -Jag skickade ett mejl.
Det spred sig lite.
Fler ville komma, men de kunde inte.
-Jordan, varför frågade du inte mig? -Mamma.
-Hej, älskling. -Hej.
Hur mår du, gumman?
Jag kan inte fatta att ni är här.
Hej.
-Hjälpte du honom med det här? -Han ville överraska dig.
Det funkade.
Ursäkta, allihop? Kan jag få er uppmärksamhet?
Mamma.
Tack för att ni kom.
Vissa av er har rest långt.
Jag vill läsa det här. Det är från min pappa.
"Familjen betyder allt, Jordan.
Det är därför jag vaknar på morgonen.
Det är därför jag tar på uniformen och riskerar livet.
Det fina med familj är att när du blir äldre-
-får du välja vem som är med i den."
Han strök under ordet "du".
"Så välj klokt.
Omge dig med människor du älskar som älskar dig för den du är.
För kärlek är det enda i världen som är värt att kämpa för."
Jag antar att det gör er alla till min familj.
Mamma.
Eftersom du aldrig fick nån flagga-
-hade pappa velat att jag såg till att du fick en.
Menige Imhoff, menige Mohammed.
Å en tacksam nations och Charliekompaniets vägnar-
-vore vi inte här om det inte vore för Top.
Det skulle ingen av oss vara.
Den här tillhör dig.
Kära Jordan, när din far dog trodde jag att mitt liv var över.
Men det hade bara börjat.
Både du och din pappa visade mig hur underbart livet är-
-när man lever det med kroppen och i hjärtat.
Riskabelt ställe, hjärtat.
Det är skört, så det går sönder.
Och det gör ont.
Efter att din pappa försvann försökte jag att inte känna nåt-
-så att mitt hjärta aldrig skulle krossas igen.
Men även smärta är bättre än inget.
För utan smärta är det omöjligt att finna glädje.
Jag hoppas att de här orden hjälper dig att förstå-
-den fantastiska kärleken din far och jag delade.
Jag vill att du ska få den slags kärleken, Jordan.
Den sorts kärlek som inte ber henne vara nån annan än den hon är.
Och som inte ber om mer från dig.
Himmelske Fader-
-tack för att du tog med oss hit-
-för att hedra och minnas Charles Monroe Kings liv.
Min bön för dig, Jordan, är att du bär med dig vetskapen-
-att du alltid kommer att ha två föräldrar som vägleder dig.
Men min intuition allena räcker inte för att lära dig att bli en man.
Därför får du din fars dagbok-
-och visdomen den innehåller.
Sidorna borde ge dig en uppfattning om var du kom ifrån-
-så att du kan bestämma vart du ska.
Jag älskar dig, min son.
Alltid och för evigt.
Mamma.
Dana och Jordan bor kvar i New York.
2016 lämnade Dana "New York Times" som chefredaktör.
Hennes memoarer blev en bästsäljare-
-och har översatts och sålts över hela världen.
Hon är för närvarande vice vd och förläggare på Simon & Schuster.
Jordan är en duktig elev och atlet-
-som nyligen vann en utmärkelse för att han är en förebild-
-som visar vänlighet, positivitet och kurage.
Han läser fortfarande dagboken regelbundet.
Baserad på Charles Monroe Kings dagbok och boken av Dana Canedy.
Valet av Arlingtonkyrkogården som kompaniadjutant Kings sista viloplats-
-var ett dramaturgiskt sådant.
Hans familj begravde honom på Evergreen Memorial Park-kyrkogården-
-i Bedford Heights, Ohio, där armén delade ut militära utmärkelser.
Undertextning: Cecilia Torngrip