Това е кварталът Фордхам в Бронкс -моят дом.
Сам по себе ситой е един малък свят.
От тук можеш да стигнеш до който и да е друг квартал за около петнадесет минути...
но изглеждат, като че ли са на мили разстояние.
Това е църквата Моунт Кармел.
Звукът от камбаните и оглася целия квартал.
Беше 1960 година, и танца Ду-уоп заливаше улиците.
Имах чувството, че зад всеки ъгъл има група пееща Ду-уоп.
Какви времена бяха.
Янките играха срещу Питсбъргските пирати в Световните серии...
и Мики Ментел, беше моят Бог.
С баща ми отидохме на стадиона да гледаме играта на Янките.
Това е "Чез Бипи", тук се събираха всички момчета.
Но ще ви разкажа за тях по-късно.
Това е сградата в която живея. На третия етаж.
667 Ийст 187-ма улица.
Това там е верандата ни.
В топлите летни нощи по целия квартал...
можеше да се чуят млади италианци ухажващи избраниците си.
Мари!
Влизай в шибаната кола! - Няма!
Влизай в колата! - Остави ме.
Знаеш, че те обичам. - Глупости.
Влизай в шибаната кола!
И точно там, под онази лампа...
стоеше най-известният човек в квартала,... Сони.
Всички го обичаха и боготворяха.
В моя квартал, той беше Бог.
Седях на верандата и го наблюдавах денонощно.
Но той никога, не погледна към мен.
Никога преди да настъпи онзи ден.
Какво искаш? - Има ли местенце за нас?
Ще ти се.
Мамка му! - Тръгваме!
Това е баща ми, Лоренцо Анело.
Караше автобус по 187-ма улица. Обичах да се возя с него.
Това съм аз, Калоджеро, и съм на девет години.
До скоро, тате.
Качвай се горе, синко.
Майка ми, Росина. С баща ми се запознали на танци.
Влюбили се и от тогава са неразделни.
Слушайте. Погрижете се за този шибан...
Давай. Просни го!
"Чез Бипи". Тук се събираха всички момчета.
Разкарай се от тук! Разходи се!
Тони "Перуката" беше собственик на бара, но само по документи.
В действителност мястото беше на Сони.
Тони беше неуспял певец. Всички мразеха гласът му.
За да им прави на пук, той никога не произнасяше и дума.
А им я изпяваше.
Наричаха го "Перуката" заради въшливата перука която носеше.
Еди "Кашата" беше изпаднал комарджия.
Беше най-големия загубеняк, който светът някога е виждал.
Наричаха го "Кашата", защото до каквото и да се докоснешесе превръщаше в каша.
Няма значение. Нужна ми е победа.
На хиподрума, касиера който му продаде билетите ripped up.
Когато заложа на Янките. Губят.
И това ако не е лош късмет, за съжаление нямам късмет в нищо.
Джоджо "Китът".
Както сам казваше - "Ако не си с Джоджо, той ще мине през теб".
Ако го гледаш достатъчно дълго, ще видиш как надебелява с всеки изминат час.
Легендите разправяха, че е смазал куче със сянката си.
Наричаха го Франки "Кекса"...
Защото лицето му беше смачкано като кекс.
Но беше твърде закоравял за да го разбере.
Как си хлапе?
Този беше Джими "Шепота". Дясната ръка на Сони.
Наричаха го "Шепота" защото всичко за него бе тайна.
Дани "Нокаута", който нокаутираше всички...
и Боби "Решетката", на който половината живот бе преминалзад решетките.
{Това беше групичката на Сони, и никой не се ебаваше с тези момчета.
Какво правиш тук? Не ти ли забранихме да идваш тук?
Казах ти да се качваш горе! Почакай само баща ти да разбере!
Какво правеше тук? - Търсех татко.
Колко мило!
Трябва да взема нещо от пазара. Да не си посмял да мръднеш!
Ще ме чакаш тук! Разбра ли?
Винаги се опитвах да имитирам Сони, но той продължавашe да не ме забелязва.
Сони имаше пет пръста...
но използваше само три от тях.
Хайде. Да вървим. Движение. Качвай се.
Не ми се яде месо.
Така ли?
Знаеш ли колко обиколки трябва да направя с автобуса...
така, че да имаме на масата месо веднъж седмично?
Седем. - Кой ти каза това?
Никой. Преброих ги.
Баща ти иска да говори с теб.
За какво? - Майка ти ми каза, че си ходил в бара.
Не съм. - Кажи на баща си истината!
Бях там. - Защо излъга?
Казах го напосоки. - Ще кажеш ли нещо?
Какво мога да кажа? Казал го е, ей така. Добър опит.
Благодаря, татко. - Лоренцо, моля те!
Как да го държа далеч от там, като е през две врати?
Татко е прав. Слушай го.
Млъкни. Никой не говори на теб.
Дай си чинията.
Искам да ме слушаш.
Не се доближавай до бара. Стой на верандата, но не се приближавай до бара.
Когато пораснеш, ще разбереш. - Добре.
Не си ме виждал аз да ходя там, нали. - Мама и теб ли не пуска?
Какво да правя с това дете? - А аз какво да правя, по цял ден съм с него.
Шегувам се. Няма да ходя до бара.
Виж какво имам. Два билета, Стадиона на Янките, централната ложа.
Зад Мик? - Точно зад номер седем.
Сега си яж пържолата.
Да вървим, Алфи.
Този е Фил търговеца.
Наричаше всички "Педали."
С приятелите ми обичахме да го дразним.
"Мазния" и Марио "Лудия" бяха най-добрите ми приятели.
"Мазния" получи прякора заради косата си.
А Марио просто си беше луд.
Ще сритам задниците на цялата ви банда, педалчета.
Стойте настрана от плодовете! Да не сте ги пипнали!
Шибани педалчета!
Ще ви сритам загубени педалчета! И трима ви!
Ще ви сритам задниците, шибани копелдаци!
Стойте настрани от зеленчуците! Какво си мислите, че правите?
Чакайте само, майките и бащите ви да научат!
Ще ви дам каквото заслужавате копелета!
Колко успя да вземеш?
Спри да взимаш заеми!
Момчета, "Кекса" пак е затънал.
Какво бих могъл да сторя?
Искам да му срита задника.
Момчета, познайте. Марио, кой е този?
Джими "Шепота".
По-добре говори пак с него. Ти носиш отговорност за него.
Чакайте, чакайте.
Сони.
Сега направи ти някой, голяма уста.
Направи нещо по-трудно, например "Кекса".
Не мога да имитирам "Кекса"! - Труден е.
Прикрий си с нещо лицето, докато го намажа с лайна.
Мамка му.
Тези негри трябва да са много смели за да влизат в квартала ни.
Просто минават от тук за училище.
От къде по дяволите знаеш? - Татко ми каза.
Моя каза, че така се започвало.
Ей, махай се от квартала ни, шибано негро!
Връщай се там от където си дошъл!
Щастливец си, че си в автобуса!
Връщай се там от където си дошъл!
Стой далеч от кварталът ни, или ще ти наритаме шибания задник!
Защо?
Няма ли да престанеш. Разкарай се от тук!
Няма по хладнокръвен от теб, Сони.
Какво по дяволите ти става?
Майната ти! - Майната ти на теб, торба с лайна!
Копеле! Ще ти разбия главата!
Какво става тук?
Дай ми пистолета!
Разкарай шибаната кола!
Давай!
Когато Сони ме погледна, Онемях.
Не чувах нищо.
Всичко което ми беше пред очите, бе Сони с пистолет в ръка.
Какво е станало?
Татко, това беше само едно място за паркиране.
Ти не разбираш. - Той добре ли е?
Бебчо, добре ли си? - Да влезем вътре.
Какво стана? - Добре съм, мамо.
O, господи, толкова се изплаших.
Ти не разбираш. Сбиха се за мястото за паркиране. Защо?
Нищо повече от място за паркиране. Просто са се срещнали в неподходящият момент.
Това пък какво беше? - Остави ни.
Той е добре. Това е важното.
Не мога да повярвам, че някой би направил това.
Кой е?
Полиция. Анело тук ли живее?
Да. С какво мога да ви помогна?
Бихме искали да ви зададем няколко въпроса.
За какво? - Просто отворете вратата!
Как сте? Добре.
Инспектор Велсик. А това е инспектор Вела.
Здравей, синко. Как сте мадам?
Бихме искали да зададем няколко въпроса на сина ви.
За какво? - Имало е стрелба навън.
Смятаме, че синът ви е бил там. - Така ли? Той не знае нищо за това.
Има хора, които са го видели.
Грешат. Той не знае нищо.
Може да го направим по лесния или по трудния начин.
Не ме интересува. Той не знае нищо.
Тате, знам всичко.
Деца. Понякога мислят, че знаят нещо.
Няма да споменаваме името ви. Знаем, че е бил там, така, че да вървим.
Синко, ето какво искам да направиш за нас.
Ще слезем долу заедно с баща ти, където има няколко човека.
Искам да посочиш този, който си видял с пистолета.
Това е. Мислиш ли, че ще се справиш?
Хубаво. Хайде. Да се поразходим.
Г- н Анело, да слизаме.
Няма да се бавим. - Всичко наред ли ще е с него?
Всичко ще е наред. Ще се върнат след две минути.
Това е Лоренцо.
Момчета, обърнете се.
Вие двамата, свалете си шапките.
Вдигнете глави. Гледайте напред. Гледай тук.
Този ли е? - Не.
Ами този? Гледайте напред, момчета.
Какво ще кажеш?
Гледай напред. А този?
Отговори. Този ли е?
Ами този? Той ли беше?
Отговори.
Ей! Гледай на тук!
Ами този?
Да се придвижим. Ей, гледай напред! Ето тук.
Гледай към мен. Така.
Този ли беше?
А? - Не.
Виж този. Той ли беше?
Ей! Гледай напред.
Какво ще кажеш за този? Той ли беше?
Отговори.
Сега доволен ли сте, полицай? - Не.
Той не знае нищо. - Да, да, разбрах, че не знае.
Каза ви, че не може да ви помогне. - Вървете си.
Давайте. Вървете си. - Да вървим, синко.
Момчета може да дишате спокойно. Разкарайте се от очите ми.
Измамихме ги татко, наистина го направихме. - Да.
Не съм доносник, татко.
Да, не си такъв.
Правилно постъпих, нали?
Да, направи добро на лошия.
Направи добро на лошия.
Не можех да разбера това на моите години.
Всичко което знаех беше...
че да си доносник бе най-лошото нещо в квартала...
а аз не бях такъв.
Защо каза, че съм направил добро на лошия?
Защото понякога се налага да правим неща, които не са правилни.
Разбираш ли?
Не. Мислех, че постъпвам правилно.
Но сега вече не съм сигурен.
Постъпи правилно. Като порастнеш ще разбереш.
С майка ти много те обичаме.
Утре ще те возя на автобуса с мен. Става ли?
Сити Айлънд бе последната спирка от татковия маршрут.
Беше едно от любимите ни места.
Беше все едно си на еднодневна ваканция.
Татко слушаше джаз и разговаряхме за бейзбол.
Ще ми вземеш ли сладолед?
Първо да си свършим работата, а сладоледа ще почака.
Добре, татко.
Ето.
Да играем играта ни. - Да видим колко добър си станал.
Кой беше последния играч направил трипъл?
Мики Ментел. 353 батирания.
RBls, 130. Хоумръни, 52.
Много добре. - Той е най великия играч, живял някога.
Джо Ди е най-великия.
Клипера на Янките. Страйкове в 56 игри.
Никой няма да го достигне. Нали, татко? - Да, синко.
Знаеш ли защо Джо Ди бе най-велик? - Защото е италианец?
Да, и това също. - Тогава защо?
Защото имаше повече талант от който и да е. - Талант ли. -Точно така
Аз имам ли талант, татко? - Разбира се, че имаш.
Може ли да стана бейзболист?
Можеш да бъдеш всичко което си поискаш.
Най-тъжното нещо в живота е пропиления талант.
Ако имаш талант, но го използваш не както трябва, нищо не става.
Но ако го използваш правилно, ти се случват добри неща.
Разбра ли ме? - Да.
Да отидем за сладолед. - Чудесно.
Ще затворя вратите, може ли? - Да.
Готов ли си. Внимавай.
Намери ли го? - Да.
Пропиления талант беше това, за което баща ми ми говори през целият ми живот.
Да побързаме. Мачът започва.
36,683 са тук да видят...
последния финал на 60-те.
И каква игра наблюдават...
Хайде, Сони.
Ще се видим по-късно, тате.
Качвай се горе и пускай телевизора.
Не се размотавай, синко.
Ей, Лоренцо, как я караш?
Карай си. Искам да поговоря с теб.
Хлапето ти е добро момче.
Благодаря.
Сони оценява това, което двамата направихте за него.
Всичко е наред. И аз се радвам, че всичко свърши.
Сега той ще ти помогне.
Може да правиш някои доставки за нас и ще взимаш по $150 на седмица.
Ще го правиш в автобуса. - Благодаря, но съм на държавна работа.
Мога да я загубя. - Помисли си.
Просто не мога.
150 долара на седмица. Няма ли да си помислиш?
Не мога. Тая работа не е за мен.
Сони ще е разочарован, но ще му предам отговорът ти.
Спри автобуса. Искам да сляза.
Днес ми предложиха работа. - Да правиш какво?
Доставки. Да разнасям пакети...
и да взимам по 150 на седмица.
Какво им каза?
Какво мислиш, че им казах? Казах им, че не е за мен.
Какво?
Не знам. 150 долара? Това са само доставки.
Смяташ, че трябваше да приема? - Не знам.
Замесиш ли се веднъж с тези момчета, няма връщане...
Може би си прав.
Отивам да проверя детето. - Ела.
Какво? - Ела.
Съжаляваш ли за това, че се омъжи за автобусаджия?
Влюбена съм в униформата ти.
Денят на погребението, се чувствах ужасно.
Разбирах, че е умрял човек, че излъгах и извърших смъртен грях.
Нужна ми бе прошка.
Прости ми, отче, защото съм грешен.
Мина един месец от последната ми изповед...
а ето ги и греховете ми: Два пъти изпуснах съботната меса...
Излъгах като свидетел в убийство.
Ядох месо в петък... - Чакай. Би ли повторил?
Ядох месо в петък?
Не това. Преди него.
За убийството ли? - Да, това.
Осъзнаваш ли какво каза?
Излъгах само веднъж.
Знаеш ли какво се казва в петата? - Да, отче, знам.
"Отказвам да отговарям, защото мога да бъда обвинен..."
Петата божия заповед.
"Не убивай."
Точно така. Сега искам да ми кажеш какво се е случило.
Не, отче, на никого нищо няма да кажа.
Не се страхувай синко.
Никой не е по могъщ от Господ. - Не съм сигурен в това.
Твойте приятели може и да са по-силни там горе...
но тук долу по-силни са моите.
Ще се разберем. Пет от нашите отци и пет сестри ще страдат за теб.
За едно обвинение в убийство? Не е зле отче.
Какво каза? - Чао, отче!
Хубаво беше да си католик и да ходиш да се изповядваш.
Всяка седмица можеше да започнеш на чисто.
Ей, хлапе!
Сони иска да те види. Ела Никой няма да гепи колелото.
Момчетата са добри. Свършиха една работа за мен.
Вкарай ги в играта. Ще е добре за теб.
Ето го хлапето, Сони. Върви. Не се страхувай.
Как си, хлапе?
Добре.
Най накрая се срещаме лице в лице.
Страх ли те е от мен?
Не. - Това е добре.
Как се казваш?
Калоджеро.
Хубаво име. Имаш ли си прякор?
Приятелите как ти викат? - Калоджеро.
Разбирам.
Фен ли си на Янките? - Да
Седни.
Ела тук. Седни до мен.
Трябва да си много разстроен за загубата на Янките.
Заради Бил Мазероски, мразя го.
Заради него Мики Ментел се разплака. Вестниците писаха, че е плакал.
Мики Ментел? За това ли си разстроен?
Ментел прави по $100,000 на година. Баща ти колко взима?
Не знам. - Не знаеш.
Ако на баща ти му трябват пари, отиди поискай на Мики Ментел. Да видим какво ще стане.
Мики Ментел не го и еня за теб Защо тогава теб да те е грижа за него?
Никой не го е грижа.
Мога ли да те питам нещо?
Давай.
Защо уби този човек на паркинга?
Когато пораснеш ще разбереш.
От този ден нататък, никога повече не се разстроих заради Янките.
Започнах да прекарвам голяма част от времето си със Сони.
Прибирах се от училище и се измъквах при всеки възможен случай.
Носех на момчетата пиене и кафе, а те ми даваха бакшиш.
Залагайте! - Слагам сто.
Давай, Сони!
Мамка му! - Не мога да повярвам!
Ето, хлапе, това е за теб.
Заеми ми стотарка. - Знаеш какво ще стане!
Имам усещане! Моля те! - Дай му стотарка.
Участвам и аз! - Давай. Дай му заровете.
Дай му заровете. - Мятам!
Нагорещи се. - Давай, "Каша", направи ни дарение.
Стегни се, "Каша". - Давай, мятай.
Детето има нужда от нови обувки. Хайде на седмицата!
Давай! Мятай!
И...седмица! - Дори да нямам късмет.
Мамка му, изгорях! - Махай се от тук.
Махнете го! - Никога през живота си не е мятал, което му трябва!
Дай заровете тук.
Къде е хлапето?
Сони направи ми услуга постави ми кафето на масата? -Разкарай се.
Къде е хлапето? Хлапето ще хвърля заровете вместо мен.
Сони, ще оставиш на детето да хвърля!
- Някой да не би да не е съгласен? - Няма проблем.
Искам ти да хвърляш заровете.
- Не знам как се играе. - Не ти и трябва да знаеш.
Просто ме слушай. Чу ли какво ти казах?
Заложи 500 на хлапето.
Залагам стотарка!
Ще спреш ли да се навеждаш над мен?
Изсмукваш целия въздух наоколо. - Ей, Джоджо, успокой се!
Опитвам се да заложа. И аз ще се включа!
Трябва да ги удариш в стената. Можеш да го направиш. Удари стената.
Можеш да го направиш. - Чакайте!
Залагам като Сони.
Не искам парите ти да се докосват до моите.
Да не са фалшиви? Парите ми не са ли добри? Защо?
Защото си на карък, ето защо!
Закарайте го в кенефа! Разкарайте го от тук!
Влизай вътре, шибан карък!
Оставете го там!
Шибан карък! - Метни заровете.
Ще има и за теб нещо. Давай.
Хвърли седмица. Давай. - Хвърли шибания зар.
Седем!
Дайте заровете. Залагам $1,000 на седмица.
Можеш да го направиш, нали?
Можеш...
Спри да ми дишаш във врата! Ще ме убиеш!
Точно на печелившото мятане съм. Спри да ми дишаш във врата!
Заведи го в кенефа. - Еди е там. Ще се задуши.
Не ми пука! Закарай го там!
Метни още една седмица.
Хвърли шибания зар! Давай!
Четворка! Мамка му, всичко е наред.
Имаме четворка.
Давайте! - Дай на хлапето да хвърля пак!
Какво не им е наред на парите? Да не е полудял?
Фалшиви ли са?
Казвам, че хлапето ще метне четворка. Дай ми $500.
Залагайте.
1 към 20 за твърда четворка. - Слагам стотачка.
Кой залага на друго? - Залога е 1 към 40.
Постави ги.
Казвам, че ще хвърли твърда четворка. - Няма да успее.
Давай. Можеш да го направиш. - Не се безпокой. Ще метна седмица.
Не седмица! - Да! Метни седмица!
Млъквай! - Тишина!
Хлапето вярва ли си? - Никой да не се присмива на хлапето.
Сега седмицата не е добра.
метни в стената. - Хвърли четворка.
Съсредоточи се. Можеш да го направиш.
Франки "Кекса", гледа лошо.
Не искам момчето да гледа лицето му докато хвърля заровете.
Джими, вземи кърпата от бара. и му я увий около лицето
Не искам кърпа около главата си. Ще ми пречи да гледам.
Закарай го в шибания кенеф.
Чакай. Заложил съм!
Разкарайте го от тук!
Разкарайте го! - Закарай го в кенефа.
Ела тук.
Копелетатa ни заключиха тук. - Унизително е.
Трябва да го направиш. Чуй!
Виждаш парите там? Видя ли ги?
Готови ли сме да ги вземем? Давай. късметлийче!
Давай! - Трябват ми 2 и 2 за твърда четворка.
Ей, не се надценявай, хлапе!
Шибано хлапе.
Просто го направи. Давай.
Не мога да повярвам! Направи го!
Единадесет. Направих единадесет поредни успешни мятания.
Не знам колко пари точно спечели Сони, но бяха много.
Той казваше, че тези които работят са нещастници...
Университета на "Белмонт" авеню.
Така получих две образования: едно в училище и едно на улицата.
Това бе причината да съм два пъти по умен от останалите.
Ей, хлапе, справи се добре.
Благодаря. - Ето.
Само това ли?
Ето.
Така добре ли е?
Прибирай се. Стана късно. - До скоро.
Чуй.
Трябва да ти измислим име.
От сега нататък, ще си Cи.
Си? - Точно така. Си.
Прибирай се.
До скоро, Сони.
Сони ме водеше навсякъде и ме представяше за свой син.
Забелязах, че в квартала почнаха да се случват странни неща.
Ей, Калоджеро, ела тук. Искам да си поговоря с теб.
Казвам се, Си.
Имах предвид Cи.
Как си днес момчето ми? - Добре.
Имам няколко хубави прасковки за майка ти.
Нямам пари.
Не са ти нужни никакви пари, хлапе.
Не ме карай да се чувствам неудобно.
Само кажи на Сони, че се грижа за теб.
Разбирах, че всички започнаха да се държат толкова мило с мен заради Сони.
Това ми харесваше. Даже много ми харесваше.
Мамо, виж какво ти нося. Праскови...
без пари.
Какво е това? - Кое, тате?
От къде ги взе? Майка ти ги е открила зад чекмеджето.
Спестих ги.
600 долара? Да не би вечер да си мозъчен хирург, синко?
Кажи на баща си откъде са тези пари.
Заработих ги. - Правейки какво?
Разни неща. - "Разни неща"? Какво имаш предвид?
Ами, " разни неща". Разбираш какви.
Не ме лъжи. Кажи ми истината и няма да се ядосвам.
Обещаваш ли? - Бих ли го казал, ако не го смятах?
Бакшиш ми е от играта на зарове.
Игра на зарове? - Какви игри на зарове?
Какви игри на зарове? Какви бакшиши?
Какви игри на зарове? - Каза, че няма да се ядосваш.
Излъгах. Кажи ми.
Работя при Сони за бакшиш. - Знаех си.
Не ти ли казахме да не се приближаваш до бара?
Но аз съм работил за тях. - Какво искаш да кажеш?
Беше ти забранено да ходиш там! - Ще ги върна.
Ще ги занеса в бара. - Нека помислим малко.
Какво каза? - Може да използваме парите.
Не е направил нещо толкова лошо.
Знаеш ли откъде идват тези пари. Не искам така да си заработва парите!
Нека го обсъдим - Точка по въпроса!
Да вървим. - Чакай. Чуй ме.
Защо трябва да слизаш и да го правиш? Успокой се!
Моля те, Лоренцо!
Не мога да повярвам на ушите си!
Сони тук ли е? - Мисля, че е отзад.
Не можем да ги приемем.
Синът ти ги заработи.
Точно така, синът ми. Не искам да се замесва с това което става тук.
Да се замесва в какво?
Моля те, не съм глупак.
Стой далеч от синът ми. - Ей, стой където си.
Си, излез навън.
Сам ще го кажа на сина си. Калоджеро, изчакай ме отвън.
Виж, уважавам те, Лоренцо. Свестен човек си.
Но да не си посмял пак да ми говориш по този начин.
Казвам на синът ти да ходи на училище...
Не е за това което му казваш, а за това което вижда... дрехите, колите, парите.
Захвърлиле любимите си бейзболни картички...
защото Мики Ментел не би платил наемът ни.
Той ли каза това? Винаги съм вярвал в това хлапе.
Не е толкова забавно, когато джобните са му повече от моите.
Предложих ти работа. Ти отказа.
И пак бих ти отказал. Просто остави синът ми намира.
Не виждаш ли, че се отнасям с него като със собствен син?
Той не е твой син. Мой е!
Махай се! - Не ме е страх от теб.
А трябва. - Знам на какво си способен.
И никога не бих прекрачил границата.
Но този път грешиш. Това е моя син, не твоя!
Искаш да се бием? Разкарай се или ще те зашлевя!
Стой далеч от синът ми!
Не ми пука кой си! - Разкарай се от тук!
Къде са ми парите? - Останаха там.
Какво Как можа да го направиш, тате. Бяха си мои пари!
Това са мръсни пари! Не искам и да ги виждам.
Аз си ги спечелих! - Казах ти да стоиш далеч от него!
Моля те чуй ме! - Стой далеч от него!
Татко, чуй ме! - Не слушаш ли какво ти казвам? Стой далеч от него!
Сони беше прав. Тези които работят са нещастници.
Грешиш! Дърпането на спусъка, не те прави силен.
Да ставаш всеки ден и да ходиш на работа за да оцелееш! Нека видим дали ще се справи с това!
Тогава ще видим кой е по издържлив. Този който работи е по-силния.
Баща ти е силния!
Всички го обичат, също както и тебе.
Не, не е същото. Хората не го обичат. Страх ги е от него.
Има разлика.
Съжалявам. - Не разбирам, тате.
Ще разбереш. Ще разбереш когато пораснеш.
Съжалявам, че те ударих.
Да се погрижа ли за него? - Не, остави го.
Баща ми и Сони никога повече не си проговориха.
Не послушах баща си да стоя далеч от Сони.
Бара беше толкова близо. Измъквах се от вкъщи при всяка възможност, която имах.
Минаха единадесет години и аз пораснах, също както порастна и мощта на Сони.
Той стана шефа, а аз бях негов приятел.
Дион беше на върха на класациите.
Битълс промениха начина ни на живот.
Янките бяха на дъното, но на мен не ми пукаше.
Всичко се променяше, но кварталът ми си оставаше същия.
Започна се! Криптонит излиза пръв от бокса!
Ето го и хлапето! Вътре сме!
Си! Заложи ли? - Да. Всичко на Криптонит.
Задръж ги. - Наблюдавай го как бяга.
Давай. Тичай към финала! - Виж как се движи!
Този кон не може да загуби! - Можеш да спечелиш, Криптон!
В кърпа ни е вързано. Не се тревожи Не можем да загубим.
Дори не гледам защото знам, че не можем да загубим.
Виж, откъсва се! - Давай, Криптон!
Давай, Криптон! Вижте го!
Забравете. Свърши се. Всичко свърши.
Да тръгваме!
Точно така, Криптон! - Давай, Криптон!
Донеси ми късмет! Давай. Донеси ми късмет!
Давай, Криптон! Напрегни се!
O, мамка му! - Давай! Тичай!
Разкарайте... Заложил е на шибания кон?
Заложил е на Криптон? Дай ми билетите.
Но, Сони, ние печелим.
Няма да победи. "Кашата" е заложил на него. Шибан карък!
Водим с пет дължини. - Хайде. Осрахме се.
Хайде. Искам да се махна по-далеч от този шибан карък.
Давай! - Шибан карък!
Давай! Ще успееш!
Давай, Криптон. Ще успееш!
Напрегни се! - Давай. Тичай към финала!
Напрегни се!
По дяволите!
Мамка му! Толкова близо беше! - Не мога да повярвам, че загубих!
Не мога да повярвам!
Ей, Cи, ще ти дам бакшиш за следващата гонка.
Ходи се чукай!
Много си темпераментен.
Печели аутсайдера "Бяла Бреза!
Най накрая си имахме наш клуб.
Нарекохме го "Двойка Жокери".
Пиенето ни беше по долар, а с джубокса изплащахме наема.
Единствената ни грижа бе да се мотаем наоколо.
Бяхме зарязали ученето и висяхме навън денем и нощем.
На никой не му се прибираше...
защото можеше да си тръгнеш и след това да разбереш, че си изпуснал нещо.
Оу, вижте тези курви там Прекрасни са!
Елате тук! Елате!
Успокой топките.
Тези двете са свине. - От къде знаеш?
Майната ти, Си. - От къде по дяволите можеш да знаеш?
Бързо ще се провалят на теста ми. - Какъв тест?
Ако решиш да се жениш, момичето трябва да мине тест.
Наричам го теста на Марио. - Искам да го чуя.
Теста е следният, взимаш момичето в колата си.
Отивата на магистралата и спираш до някой от онези големите тирове.
Заставаш успоредно на него и привличаш вниманието на шофьора.
Надуваш клаксона. Трябва да си сигурен, че ви е забелязал. Това е важно.
В същото време, поставяш ръката си на главата и...
и я натикваш между краката си.
Я се разкарай. - Това си е за нейно добро.
Сега, ако ти духа...
знаейки, че шофьора на тира ви наблюдава...
значи е свиня и не може да и се има доверие.
Ти си извратен.
Докато ти правят свирката, си отмятат косата назад, което иначе не биха направили.
Повярвай ми, тези са шибани свине.
Тези чернилки минават днес за втори път от тук.
На кой му пука? - На мен, ето на кой.
Безпокоили ли са те? Мен не са.
Днес е една кола, утре втора, а след това ще са из целия квартал!
Ще започнат да чукат и жените ни. - Нямат работа тук. Точка.
Да ги поканим. Да пием заедно.
Да им смачкаме задниците с бухалките.
Искаш да те сритам ли? Ето ти. Върни се!
Луи? Дъмбс? Ела тук! Къде са ми парите?
Трябва да свърша нещо. Не мога...
Този ми дължи двайсетачка от две седмици.
Не можеш да ме избягваш вечно!
Шибаняк.
Сега се връщам.
Добре, до скоро. - Върни се.
Повози се с мен.
Трябва ли да го правя? - Да, трябва. Качвай се.
Къде си седнал? Ела тук
Тате от слушането на тази музика ме боли главата.
В наши дни хлапетата не можете дори да разберете коя музика е добра.
Тази е добра.
Искаш ли да дойдеш на борбите с мен?
Чу ли ме?
Защо не ме наричаш Си? Всички останали го правят.
Калоджеро е името на дядо ти и името което съм ти дал.
Затова не те наричам Си или както и да е иначе.
Ходили ти се на борбите?
Мога ли да ти кажа утре? - Ходи ли ти се или не?
Добре, ще дойда. - Не го казвай така.
Не го прави по принуда. Не ми правиш услуга.
Беше висока, беше хубава...
и елегантна.
Но беше черна.
А това в моя квартал бе най-лошото.
Джак, в колко е следващата гонка? - В два.
Два. Приятелят ти добре е сметнал. - Кой е?
Твой приятел. - Не се ебавай.
Джони бискорд пак ли заложи? - Точно така.
Пак ли? - Пак.
Ще пусна по хубава музика следващият път.
Шегувам се. Всичко е наред, татко.
До после.
Луи! - Баба ми е болна.
Ще говоря с теб после. Сега трябва да тръгвам.
Къде са шибаните ми пари?
Мъртъв си, шибаняк! - Cи, ела тук!
Разкарай се от тук. - На това момче му хлопа дъската.
Момчето си иска шибаните пари. Какво друго може да направи?
Ще поговоря с него. - Трябва да спреш да го люлееш на ръце.
Дължи ми пари.
Пребий го с батата. - Пердаши го с нея из целия квартал.
Това ли е съвета който ще му дадеш?
Ела. Не слушай тези престъпници.
Отивам до Джино. След малко се връщам.
Какво става тук?
Луис Дъмпс ми дължи двайсетачка.
Минаха две седмици от тогава и когато ме срещне ме отбягва.
Започва да се опитва да ми го начука. Трябва ли да му фрасна една?
Какво ти става? На какво съм те учил?
Понякога отговорът на въпроса, не е в това да нараниш някого.
Добър приятел ли ви е? - Не, дори не го харесвам.
Отговорът е точно пред теб.
Струва ти 20 долара, да се откачиш от него.
Няма да те безпокои повече. Няма да ти иска повече пари.
Маха се от живота ти за 20 долара Измъкваш се евтино.
Винаги си прав.
Ако бях, нямаше да прекарам десет години в затвора.
Какво прави там по цял ден?
В пандиза се правят три неща, хлапе:
пълнееш, играеш карти и се забъркваш в неприятности.
И ти ли прави това? - Аз ли? Четох.
Какво си чел?
Чувал ли си за Макиавели? - Кой?
Известен писател от преди 500 години.
Достъп до информация. Това е за което винаги е писал.
Достъп до информация? - Точно така. Чуй ме.
Знаеш ли, как оставам жив в този квартал?
Заради достъпа до информация.
Искам да съм близо до всичко...
защото, така незабавно забелязвам неприятностите.
Бедите са като ракът. Трябва да се справиш с тях незабавно.
Иначе стават големи и те затриват.
Трябва да ги премахнеш.
Тревожиш се за Луи Дъмпс.
На никой не му пука.
Тревожи се за себе си, за семейството си и за хората които те интересуват.
В крайна сметка всичко опира до: информираност.
Хората които ме виждат всеки ден и са на моя страна...
се чувстват сигурни, защото съм наблизо.
Това им дава основание да ме обичат.
Хората, които смятат да направят нещо нередно, го премислят два пъти...
защото знаят, че съм наблизо.
Затова те се страхуват от мен.
Кое е по добре да те обичат или да ги плашиш?
Добър въпрос.
Хубаво е да са по равно, но е трудно.
Ако можех да избирам...
бих предпочел да ги е страх.
Страхът е по траен от любовта.
Приятелството купено с пари не означава нищо.
Виждаш как е. Пошегувам се и всички се смеят.
Аз съм забавен, но не това е смешното.
Страхът ги държи да са лоялни. Номерът е да не те намразят.
Грижа се добре за хората си. Но ако им дам повече, няма да съм им нужен.
Давам им достатъчно за да не ме мразят, но да знаят, че съм им нужен.
Не забравяй това което ти казвам.
Сони, имам хубави телешки пържоли днес.
Имам и език...
а също и прекрасен сос.
Не сте облечени подходящо. Ще трябва да напуснете.
Какво не е наред с облеклото ни?
Господата не са облечени подходящо. Помолих ги да напуснат.
Проблем ли има?
Държи се все едно не плащаме в долари. Просто искаме няколко бири.
Няколко бири, това ли е?
Това е. След това ще си продължим по пътя си. Не търсим неприятности.
Звучи ми като джентълмен. Дай им бирите.
Оценявам това. - Няма проблем.
Идва.
Да ти се намира някое буренце долу? Някое добре изстудено.
Двенки тук?
Още една бира. Има жадни хора тук.
Добре, братлета. Дигам тост за нашия стопанин.
В името на отца и сина и светия дух!
Измокрете, жабарите!
Виж на какво ме направиха!
O, пак ли ти?
Това не беше мило. Сега можете да си тръгвате.
Ще ти кажа когато решим да тръгваме. Сега се разкарай.
Ей, наглеждай моторите, човече.
Какво става тук? - Хайде!
Още не се е напълнило. - Каква е тази простотия?
Какво става тук?
Сега вече, не можете да си тръгнете.
Никога не ще забравя лицата им.
И на деветима им. Лицата им помръкнаха.
Целият им кураж и сила се изпариха от телата им.
Носеше им се име на разрушители на барове.
Но сега разбраха, че са допуснали огромна грешка.
Този път, бяха влезли в погрешния бар.
Хайде, копелета!
Разцепи му шибаната глава!
Шибан мръсник!
Стъпи на шибаната му глава!
Разкарайте ги от тук!
Извлечете ги на вън! Преместете ги!
Пази ми колата!
Шибани хулигани!
Дръжте го! Хванете дългокосия копелдак!
Нека хлапетата ги убият.
Удари го! - По-силно!
Сритай го в лицето!
Ето ти, шибаняк!
Виж ме.
Аз съм този който ти направи това. Запомни ме.
Хайде, Сони! Да вървим, момчета!
Провалиха ми обядът! - Да се махаме от тук!
Оставете ги там да се въргалят като кучета каквито всъщност са.
Провалиха целият ми обяд!
Виж този пистолет.
45 калибър е.
Това нещо може да спре и един от онези слонове дето се возят в зоо камионите...
а и камиона също.
Ники "Нулата" беше местният крадец.
Майка му го бе кръстила така. Казваше, че никога не е означавал нищо за нея.
Голям е. Къде ще го криеш?
Тогава искаш този.
Нужен ти е този. - Какво ти става?
Не го насочвай.
С предпазител е. Не искам да те убивам.
Не прави повече така. Сега нека видя пистолета.
Това е точно за теб. Това е класа. - Не знам.
Какво е това? - Нека го видя.
Мога да го почувствам.
Точно така. Почувствай го.
Иде ми да пречукам някой
И на мен. Този пистолет е точно за това.
Какво правите тук? - Така ли мислиш?
Какво става? Оглупяхте ли?
Да не си полудял?
Какво ти става, да продаваш оръжие наоколо?
Искаш целия квартал да пламне и да се напълни с ченгета ли.
Разкарай се от тук!
Вие стойте. Не мърдайте от местата си.
Не искам оръжие тук. Разбрахте ли? Разкарайте се!
Cи, ела тук!
Искам да поговорим.
Сони, заеми ми 500. - Утре.
Мислиш си, че като имаш оръжие и ставаш мъжага ли?
Не, но след това което се случи в бара, си мислих...
Мислиш, че оръжието те прави по-силен?
Виждал съм много перковци с оръжие да се подмокрят от страх
Когато друг извади своето оръжие.
Тогава се вижда кой е по-твърд.
Но Сони, ти не разбираш.
Напълно разбирам. Тези лайна не са за теб.
Тези хлапета ще те въвлекат в неприятности.
Те са ми приятели, знаеш това.
Те са чекиджии.
Погледни ме.
Чекиджии.
И Мазния е най-големия чекиджия сред тях.
Какво ти казвам винаги?
Знам какво "Ходи на училище. Вземи две образования.".
Точно така. Не прави като мен.
Това е моя живот, не твоя.
Аз правя това което трябва. Това не е за теб.
Добре. Съжалявам.
Искаш ли утре да дойдеш с мен на боевете?
Не знам.
Имам билети за среднотежката категория.
Ела с мен. Ще сме отпред.
Иска ми се, но обещах на баща ми, да отида с него.
Знаеш къде седя. Намини да кажеш едно "здравей".
Добре. - Знаеш къде сядам.
Сядай тук.
Хубави места. Дано някой от боксьорите не ми счупи носа.
Това са най-хубавите, които намерих. Какво искаш?
Шегувам се.
Здравей, Cи. Как сте? Здравей, Лоренцо.
Здравей.
Сони ви е запазил две места до ринга. Слезте при него.
Благодари му за предложението, но тук ни е добре.
Благодари му, но ни е добре тук.
Добре дошли сте. Знаете къде са местата.
По което и да е време. Разбрахте ли?
Разбрахме. Благодаря.
Представям ви водещият на главното събитие тази вечер.
Запазил ни е места. Опитва се да се държи приятелски.
Платил съм си мястото и си ми харесва. Щом толкова искаш, върви.
Давай. Върви.
Приветствайте Ерик "Скалата" Холанд!
Доведох те тук, а на теб ти се ходи при тях.
Отивай.
Мислиш ли, че ми се седи тук с теб след като искаш да си при тях?
От Бронкс, Ню Йорк...
Как мислиш, че ме караш да се чувствам?
Джо Кери!
Съжалявам, ако съм те наранил, татко.
Говорили сме за това.
Отбягва ме. Като го пипна ще му размажа лицето.
Харесваш ли го? - Той е чекиджия!
10 Долара. Измъкваш се евтино. Той е вън от живота ти.
Все пак ще му смачкам физиономията.
Не вярвах на очите си. Тя беше точно пред мен.
Никога не я забравих след като я видях в автобуса.
Искаше ми се да я заговоря, но беше с приятелките си...
а аз бях с моите.
Очите ми са
единствено в теб
скъпа
Този шибан Ду-уоп. Иде ми да удуша някой от тия.
Любовта ме кара да ослепявам
Не мога да видя никой друг освен теб
Да отидем да хапнем. - Дебелия копелдак изяде всичко.
Какво ти става? Само се тъпчеш.
Бях гладен. - Чете ли това за мотористите?
Не. - Прочетох го във вестника.
Видя ли Джими как ги пердашеше?
Ами Дани с сопата? - Не видях.
Да се махаме от тук. - Искаш да се махаме?
Хайде. Да вървим.
Хайде, C.
Не мога. Имам изпит. - Заеби го.
Пропуснах го миналата седмица.
Сигурен ли си? Добре. Ще бъдем в бара.
Небето е пълно със звезди
Но не знам дали е облачно или ясно.
Очите ми са
единствено в теб,
скъпа.
За първи път бяхме сами. Знаех, че трябва да и кажа нещо.
Този шанс можеше никога да не ме споходи отново.
Исках да бъда самоуверен, но все още дори не знаех името и.
Казах си, "Трябва да е някое екзотично име...
като Моник или Даниел."
Тука ли учиш?
Казвам се Джейн.
Джейн? Така ли се казваш? - Да. Какво не му е наред?
Нищо. Хубаво име. Харесва ми.
Току що пристигнах.
Виждал съм те в автобуса.
А ти си?
Колоджеро.
Ко-к`во?
Какво е това име? - Италианско е.
По-точно, сицилианско. Семейството ми е от Сицилия.
Сицилия?
Знаеш ли къде е Италия? Ботуша дето е отдолу.
Островът до него дето изглежда все едно са го сритали...
е Сицилия.
Харесвам италианците. - Така ли?
Чакаш ли някой?
Да. - O, така значи.
Добре. По-добре да тръгвам.
Чакай.
Чакам брат си.
Понякога се прибираме заедно.
Ако не е проблем, аз мога да те изпратя до вас.
Живея в долната част на "Уебстър" авеню. Това проблем ли е?
Няма проблем. Хайде. Да вървим.
Значи чакаш брат си?
Това е хубаво. - Какво му е толкова хубавото?
Какво му е хубавото ли? Ами просто си е хубаво.
Откъде взе тази шапка?
Не ти ли харесва? - Смешна е.
Може би ще изглежда по-добре по друг начин. Стой така.
Имаш хубави очи.
Благодаря. Ти също.
Така е по-добре.
Ходи ли ти се на кино?
Искаш да отидеш на кино с мен?
Да. Казах ти, че харесвам италианци.
Искаш да отидем сега?
Не, разбира се, че не сега.
Ами утре?
6:00. Ще се срещнем пред киното.
Ще те чакам тук чак до утре тогава.
O, съжалявам. Имах предвид че ще се срещнем пред киното утре.
Съжалявам, казах глупост. Нервен съм.
Не си казал нищо глупаво. Добре се справяш.
Така ли мислиш?
От къде си?
Бруклин. - Коя част?
Източен Ню Йорк. - Къде е това?
Далече е. Доста далеч.
Имам роднини в Бруклин, но никога не съм чувал за тази част.
Така ли? - Да.
И те ли са италианци. - Да.
Така си и мислех.
Как ти е фамилията? - Уилямс.
Лесно и просто.
Джейни Уилямс. Лесно е за изговаряне.
Моето не е толкова лесно.
Чакай да видим.
Анело Калоджеро?
Да. - Казах го.
Приятелите ме наричат Cи.
Калоджеро ми харесва повече.
Тези книги изглеждат тежички.
Затова се радвам, че ги носиш.
E добре...
мисля, че съм до тук.
Наистина прекарах добре. - Аз също.
Мисля, че си много хубав. - Благодаря. И аз също.
Благодаря.
Извинявай, че не мога да те изпратя до вас.
Няма нищо. Живея малко по надолу.
Ще те видя ли утре? - Утре.
Утре вечер? 6:00?
Добре се справяш.
Просто исках да съм сигурен.
Добре. Чао.
Проблем ли има, шибан белчо?
Хайде, Алдо.
Не закъсня ли.
Какво му бе късното, човече? Кажи ми.
Какви ги говориш?
Давай! Шибаното хлапе продължава да ми обира парите!
Сега ще го прокълна и няма да печели повече.
Обра ми всичко. Как да продължавам да играя?
Няма да печели повече. Наблюдавй.
Какво по дяволите става тук, човече?
Шибаните чернилки не могат ли да си карат в собствения квартал?
Остав ги.
Защо ги защищаваш напоследък?
Не безпокоят никого. - Безпокоят мен.
Мене, не.
Това е нашия квартал, черно копеле!
Да хванем чернилките!
Разкарайте се от квартала ни!
Разкарайте се от тук! - Хвани го!
Черно копеле!
Cи, ела тук!
Остави ме!
Дръж го, Cи! Дръж шибаняка!
Стой долу! - Няма да ти направя нищо!
Не искам да те нараня. Лежи. Не искам да те наранявам.
Дай му да се разбере!
Шибаняк!
Какво правиш, да не танцувате заедно? Дръпни се!
Махайте се, луди копелета. Куките идват.
Мога да ги видя. Бягайте!
Мога да видя светлините. - Дръпни се от него!
Извикали са куките! Да бягаме!
Извикали са куките!
Какво правиш?
Ще го убиеш. - Не ми пука.
Искам да го убия!
Куките идват! - Зарежи това!
Извикали са шибаните куки! Хайде!
Не ти ли казах, че "Мазния" не е нищо друго освен беди?
Да, но той ми е приятел.
Приятел? Аз съм ти приятел, хлапе.
Сам нагазваш в лайната.
Тези момчета могат да те наранят. Помисли за себе си.
Опитвам се, но ние мразим тези хора.
Аз не ги мразя, но нали знаеш.
Какви хора? Какво искаш да кажеш?
Срещнах това момиче. - Така ли? Е и?
Харесвам я, всичко е наред помежду ни, но не е бяла.
Тя е от "Уебстър" авеню.
Цветнокожа ли е? - Да.
Харесваш ли я?
Да, но не искам момчетата да разберат.
Зарежи момчетата. Половината от тях ще умрат или ще завършат по затворите.
На никой не му пука.
Всичко което има значение е това ти да си добре...
и как се чувстваш с нея.
Нека ти кажа нещо.
Когато сте сами, късно вечер в леглото...
само ти и тя, под завивките...
това е всичко което е от значение.
Направи това, което ти казва сърцето.
Ще ти кажа нещо.
Всеки човек през живота си среща три жени.
Появяват се като великите бойци. По една на десет години.
Роки Марчано, Шугар Рей, Джо Луис.
Понякога ти се появяват на куп.
При мен и трите се появиха когато бях на шестнадесет. Случва се.
Какво да правиш ли?
Такъв е живота. Схващаш ли?
Ще ти кажа. Виждай се с момичето.
Може би това момиче ще надуе вятъра в платната ти.
Може би тя е първата от единствените.
Благодаря, Сони. Ще пробвам.
Добро момиче ли е? - Скоро се запознахме. Надявам се да е така.
Утре вземи колата ми.
Но ти не я даваш на никой. - Ще я дам на теб.
Искам да направиш добро впечатление.
Вземи колата ми, и я подложи на тест.
Теста на"Марио" ли?
Марио е психар. Защо изобщо го слушаш?
Приложи и моя тест, теста на вратата.
- Какъв е? - Слушай.
Закарваш колата точно при нея.
Преди да излезеш от колата, затвори вратите.
Излез от колата и отиди при нея.
Заведи я да колата.
Извади ключа и отвори вратата и.
Остави я да се настани. И след това затвори вратата.
Заобиколи колата и погледни през страничния прозорец.
Ако тя не се присегне да издърпа ключалката на вратата ти...
влез в колата и я изритай.
Просто така? - Чуй, хлапе.
Ако тя не се присегне да издърпа ключалката на вратата ти...
значи е себегоистична кучка и ти виждаш само върха на айсберга.
Изритай я веднага навън.
А какво стана с красивите неща които ми наговори?
Да послушам сърцето си.
Да открия някой който ще издуе платната ми, че тя може да е единствената.
Глупости, хлапе. Теста с вратата е това което е от значение.
Изритай я навън и го направи бързо.
Да я изритам? - Да.
Татко. Мога ли да те питам нещо? - Кажи.
Нужно ми е твоето мнение. Знаеш Джо от края на квартала?
Попита ме какво мисля за това, че се среща с цветнокожо момиче.
Какво мислиш? - Не може ли да си намери бяло момиче?
Това не е отговор. Проблема не е в това.
В автобуса се сприятелявам с всякакви хора...
но когато се стигне до брак, трябва да се женим за подобни.
Знаеш, че не съм предубеден. - Не ми казвай това след като си предубеден.
Какво би казал, ако аз се срещам с такова?
Никога не би го направил.
Не може да си сигурен. Тази жена може да е една от единствените.
Всеки има три жени в живота си.
Кой казва това? - Джо Осо.
Кажи му, че понякога като се разгорещи човек...
малката глава казва на голямата какво да прави...
и тогава трябва да се мисли двойно повече с голямата.
Добре.
Внимавай.
Добре ли си? - Не.
Пребили са брат ми в квартала ти.
Какво?
Вчера, някави италианци са пребили брат ми...
в квартала ти.
Това какво общо има с мен? - Ти беше ли там?
Не, не съм бил там. - Моля те, не ме лъжи.
Казвам ти истината. Не съм бил там.
Добре ще видим кой лъже. Брат ми е в колата.
Казах му, че имам среща с италианец, така, че го взех с мен.
Разпозна те и каза, че ти си го бил.
Ти ли направи това с лицето му. - Не съм го докосвал.
Повярвай ми.
Добре, ще видим.
Да направим срещата тук и сега.
Да, това е той.
Ти ми направи това. - Не съм ти направил нищо..
Направи го! - Не съм.
Сигурен ли си, че е бил той? - Напълно!
Не му вярвай. Не съм го и докоснал.
Значи си бил там? - Но не съм му направил нищо.
Повярвай ми. - Каза ми, че не си бил там!
Бяха останалите. Опитах се да му помогна.
А откъде окото ми е такова? - Опитах се да ти помогна!
Глупости! - Знаеш, че не съм направил нищо.
Кой тогава беше върху мен? - Бяха другите!
Беше ти! - Бях единствения който ти помогна.
Така ли ми се отплащаш?
Начукай си го! Не, ти си го начукай, човече!
Не съм направил нищо! Мамицата ти, шибано негро!
Виждаш ли за какво ти говоря? Същия е като останалите!
Защо се върна толкова бързо?
Ключовете са в колата. Трябва да тръгвам.
Чакай. Ела тук. Какво е станало?
Просто нищо не стана. Трябва да вървя.
Какво стана с момичето? - Всичко се обърка.
Искаш ли да отидеш в бара при останалите?
Не. Не ми се говори. Трябва да тръгвам.
Cи, сигурен ли си?
Хайде. - Може би следващият път, Сони.
Хайде.
Качвай се в колата. Боби, ти ще караш.
Добре, Сони.
Защо караш колата на Сони?
За какво говориш? - Видях те да караш колата му.
Не искам да караш колата му. - Не съм в настроение да слушам конско.
Не ме интересува. Вече говорихме за рокерите...
и за сбиването в бара.
Не искам да ходиш там. - Какво трябваше да направя, да избягам ли?
Да ме помислят за страхливец? - Мислиш, че ги е грижа за теб?
Какво те кара да се мислиш за по специален?
Не познаваш Сони. - Знам начина му на мислене.
Ако прецакаш нещо, той ще те нарани така, както никой друг не го е правил.
Сони ми вярва. - Той не вярва на никого.
Колкото по-скоро разбереш това толкова по-добре. Колко пъти да ти казвам?
Хората не го уважават. Страх ги е от него.
Има голяма разлика. Искаш да си някой?
Бъди някой който работи и се грижи за семейството си.
Добре, остави. Виж...
Ти си ми единственият син. Грижа се да получиш най-доброто.
Най-тъжното нещо в живота е пропиления талант.
Не ми се слуша това. - Ще трябва да го чуеш.
Може и да нямам пари, може и да нямам Кадилак...
но като ходя по улицата не трябва да се озъртам постоянно.
Не съм длъжник никому. Родителите ми са дошли тук без да имат нищо-
и така си и умряха.
Не се осмелявай да показваш неуважение към предците си! Разбра ли?
Освен това грешиш. Опитваха се да ми осигурят по-добър живот.
Опитвам се... - Какъв по добър живот?
Нямаме кола! Нямаме пари! Нямаме нищо!
Не си го изкарвай на мен задето си автобусаджия.
Тези които бачкат са загубеняци!
Ей, Cи. Виж какво направиха, черните копелета с клубът ни.
Можеш ли да повярваш, че са се осмелили да мятат яйца по клуба ни?
Влизай в колата. Отиваме да им го върнем.
Влизай в колата.
Сони и Джими!
O, мамка му! Назад! Да се омитаме от тук!
Какво става?
Къде отиде след като взе колата ми?
Покарах наоколо и отидох да взема Джейн. Защо?
Наистина ли е имало Джейн?
Сони, какво има?
След като остави колата, не искаше да запали.
Открихме нещо на мотора. Не е проработило.
Кажи ми как се е озовало там, и къде си ходил с колата ми!
Взех я, и отидох право в училището...
и затворих прозорците, както ми каза.
Не ме лъжи! Къди си ходил с колата ми?
Не съм направил нищо! Кълна се! Моля те!
Не ме лъжи! - Не съм направил нищо!
Кълна се! Отидох до училището и това беше всичко!
Кълна се в Бог! Защо да те наранявам?
Ти си ми като баща!
Колоджеро? Ей!
Какво става със синът ми? - Карай си автобуса.
Не ми казвай да си карам автобуса! - Успокой се!
Докосни ме пак и ще те сложа в ковчег!
Следващия път разбери какво е станало, преди да си отваряш голямата уста.
Ела.
Какво стана между теб и Сони? - Не ми се говори за това.
Откъде взехте тази кола?
Не се тревожи. Взехме я назаем.
Карай по-бавно!
Не искам да ме арестуват преди да стигнем там.
Знам. Не случайно аз карам.
В гореща кола сме. Карай по-бавно!
Знам какво правя. Не се тревожи.
На какво мирише така?
Приготвихме малко коктейлчета на неграта.
Виж тези хубавици.
Ще им дадем урок.
Отиваме да приключим с тая работа. - За това, че са метнали яйца по бара ни.
Ралфи, вземи тази.
Защо не ми дадеш голямата?
Взимай тази и мълчи!
Ще си го получат шибаняците! Мразя ги! Ще ги избия!
Какво правиш, да не палиш цигара?
Успокой се. - Пълно е с коктейли "Молотов"тук.
Успокой се. Знам какво правя.
Нямам търпение да видя израза на шибаните им лица.
Не мога да чакам.
Бяха усмихнати. Аз също, но вътрешно бях мъртъв.
Не ми се искаше да съм тук, но не можех да сляза от колата.
Какво щях да им кажа? "Оставете ме да сляза. Страх ме е."
По-добре използвай този пистолет.
Нямаше да мога да се върна в квартала.
Щяха да ме наричат боклук, мръсник, некадърник.
Щяха да кажат, че съм страхливец.
В главата си чувах гласът на баща ми. "Не го пропилявай, сине.
Тези хора ще те наранят. Не пропилявай таланта си."
След това чувах гласът на Сони.
"Внимавай, Си. Не пропускай шанса. Мисли."
Някой дръпна казанчето, и аз бях този който се озова в кенефа.
Ще мятат яйца по клубът ни?
Ще им направим изненада.
Cи, излизай от колата.
Той е с нас. - Аз решавам. Слизай.
Хайде, бе Сони, с нас е.
Хайде. Движение.
Казвам ви за последен път, стойте настрана от това момче.
Не мога да повярвам. Не ми ли вярваш?
Чуй. Не е, че не ти вярвам.
Не искам да слушам. Не си ми повярвал дори за Джейн.
Не е ли било в колата докато я карах?
Можело е и двамата с Джейн да сме мъртви. Дори и не си се и замислил за това?
На никой ли не вярваш? - Не
Ужасно е да живееш така.
За мен, това е единствения възможен начин.
Не и за мен.
Едно добре изглеждащо черно маце те търсеше.
Сега ли си тръгна? - Ако побързаш, ще я хванеш.
Ела.
Казах ти.
Искаш ли да го върна?
Не, остави го.
Брат ми ми каза истината. Опитал си се да му помогнеш.
Казах ти.
Знам, но той си го изкара на тебе.
Всичко е наред. Разбирам как се е чувствал.
Радвам се, че разбираш.
Гледай си работата! Прибирай се!
Остави ги. Дай ми ръката си.
Радвам се, че дойде да ме видиш. - Липсваше ми.
И ти на мен.
Мисля, че си прекрасна.
Спри.
Не, наистина е така.
Искам да съм с теб и не ме е грижа кой какво ще каже.
Мога ли да те целуна? - Разбиряа се.
Това не е целувка.
Това е целувка.
Знаеш ли как се приготвя сос?
Моля?
Сещаш се, заливка за спагети.
Млъкни.
Наистина съжалявам за случилото се.
Брат ми не е искал да стане така. - Къде ти е колата?
Дай ми ключовете! Трябва да тръгваме!
За какво говориш? - Трябва да отидем там.
Знам, че си една от единствените.
Единствени? За какво говориш?
Няма значение. Това са си италиански работи.
Побързай. Обърни там.
Застани точно отпред.
Какво правят тези в квартала ни?
Махайте се!
Внимавайте, момчета.
Какво става? - Какво се е случило?
Четири бели момченца просто са изгърмели.
Убити са белчовци, ето какво.
Уили, добре ли си?
Да, добре съм.
Бяха бели момченца, а сега са препечени филийки..
Така изглеждат по-добре, не мислиш ли?
Оставили са ти нещо в багажника! Хвърли един поглед.
Махайте се от квартала ни!
Шибаняк!
Не говори простотии, човече!
Махайте се от квартала ни!
Понякога когато се замисля за това не знам дали е трябвало да се радвам или да съм тъжен.
Щастлив, че останах жив...
или тъжен за това, че приятелите ми умряха.
Това което знам е, че бях признателен.
Благодарен на Сони.
Джейн, чуй, трябва да вървя.
Добре ли си? - Yeah, man.
Чуй, съжалявам. - Бял шибаняк!
Не разбираш. Аз бях в тази кола.
Върви си. Момчетата са полудели.
Какво зяпаш? Майната и и на кучката!
Върви.
Махайте се от квартала ни!
Той ми спаси живота.
Исках да му го кажа.
Исках да благодаря на Сони. Той ми спаси живота.
Cи, кълна се, баба ми е все още болна.
Ще ти върна двайсетачката следващата седмица.
Забрави двайсетачката!
Знаеш ли къде е Сони? - Не ми пука къде е!
Губя! Защо ме притесняваш?
Отпреде е.
Cи! Ела тук!
Пуснете момчето ми.
Ела.
Всичко което можех да видя бе широко усмихнатото му лице.
Внезапно, сред всички тези усмихнати лица...
се появи едно единствено лице.
Не можех да разбера защо задържах погледа си на това лице...
и тогава разбрах- То не се усмихваше.
Всичко което можех да видя бе това лице...
и никой друг не го забелязваше.
Ела, Cи!
Ела тук!
Извикайте линейка!
Този който го уби, беше син на човекът, когото Сони бе убил...
преди единадесет години, точно пред нашата къща.
Имаше цветя навсякъде.
Гангстерите си имаха традиция относно цветята.
Който изпратеше най-голям букет, тъжеше най-много.
Джон и Антъни от Детройт. - Как сте?
Видя ли как свърши?
Беше точно както беше казал Сони.
На никой не му пукаше.
Съжалявам, но ще приключваме.
Може ли да остана още няколко минути?
Добре. Ще бъда в офиса.
Как си, Сони?
Не много добре, а?
Тя премина теста. Това е което исках да ти кажа.
Може би тя е първата ми от единствените.
Ще се срещам с нея. Благодаря, че ми помогна.
Благодаря ти, че ми спаси живота.
Никога няма да имам възможност да ти го кажа.
Всички са мъртви. Мазния, Алдо, Марио, Ралфи.
Всички.
Съжалявам. Мислех, че съм сам. Просто мислих на глас.
Всичко е наред. Разбирамо е.
Той е велик човек. Спаси ми живота.
Ти ли си хлапето на Лоренцо? - Да.
Си, нали? - Да.
Сони ми каза всичко за теб.
Съжалявам, но дори не знам кой сте.
Казвам се Кармин.
Със Сони извървяхме дълъг път заедно.
Веднъж той спаси и моя живот.
Забравил си ме?
Преди години? Точно пред къщата ти?
Не си ли спомняш?
Ти си този който пребиха с батата, нали?
Да, спомням си.
Бях там. Видях всичко.
Знам това, хлапе.
Сони ми каза какво си направил.
Чуй, ще тръгвам.
Но ще съм в квартала за известно време, имам да свърша някои неща.
Ако имаш нужда от нещо, ще ме намериш в бара.
Мисля да не ходя там за известно време, но все пак благодаря.
Всичко е наред. Разбирам.
Онова сбиване само за мястото ли беше? - Не
И помни. Ако имаш нужда от нещо, ела при мен.
Каквото и да е. - Добре.
До скоро, хлапе.
Татко, какво правиш тук?
Дойдох да отдам почит на приятелят ти.
Добре ли си? - Да.
Съжалявам, ако съм те наранил някога по какъвто и да е начин.
Няма нищо.
Всичко ще е наред.
Искам да ти благодаря, че спаси живота на синът ми.
Никога не съм те мразил. Предполагам...
че бях бесен, защото покрай теб хлапето растеше толкова бързо.
Може би Господ, ще си смили над душата ти.
Ще те изчакам навън.
Чу ли това?
Татко не те е мразил.
Никой не го било грижа, а?
Не си бил прав за това.
Пропилян талант.
Ще ми липсваш.
Да се прибираме, Cи.
Сони и баща ми винаги казваха...
че когато порастна ще разбера.
Най-накрая разбрах.
Научих нещо от тези двама мъже.
Научих се, безусловно да давам и да приемам любов.
Просто трябва да приемаш хората, такива каквито са.
Научих най-ценния от всички уроци.
Най-жалкото нещо е пропиления талант.
И избора който правиш, слага завинаги печат върху живота ти.
Но можеш да попиташ за това, който и да е от хората в квартала...
и те ще ти кажат.
Това е друга история от Бронкс.
Превод: iveca
Кратка редакция и тайминг:tahi